HINSIDES FRYGTEN
En stor del af årsagen til, at jeg lever, som jeg gør i dag,
er, at jeg var frygtsom som barn.
Hvad var din største skræk?
Jeg var bange for alt.
Jeg var en af de yngste i kvarteret.
Jeg blev mobbet hele tiden.
Der var en vis hårdhed ved vores omgivelser.
-Men jeg elsker udfordringen... -Ja.
...ved at skulle overvinde mig selv.
Det her er ikke set eller oplevet
-Ja. -...af særligt mange.
Det er svært at komme hertil. Det er svært at overleve i.
Vi kommer til at gå rundt derude.
Virkelig?
-Kan du se alle sprækkerne? -Sprækkerne, ja.
Det ser ud som om, man kan falde ned.
Det ser ud som om, det kan gå galt.
Der er intet af det her, jeg har gjort før eller er tryg ved at gøre.
Jeg vil ikke lyve.
Igennem fem ekspeditioner
har jeg fulgt opdagelsesrejsende i situationer,
som var rent ud sagt skræmmende.
-Wow! -Hvad?
Det er vildt.
Sten, sten, sten.
Det var det værd for at finde jordens undere.
Men jeres gode ven her flippede ud mere end én gang.
For når jeg ser vildmarken,
intet andet end naturen,
bliver jeg nervøs,
fordi jeg ikke forstår den.
POLARFORSKER
Så det er næste skridt for mig.
At kaste mig selv ud i det ukendte og prøve at overvinde min egen frygt.
Denne gang handler det ikke om at udforske verden,
men om at udforske og finde mig selv.
Det er koldt.
Det er min første gletsjer.
Det er afgjort min første gletsjer.
ET ELLER ANDET STED I ISLAND
Jeg har aldrig gået på så meget is før.
-Det er løst. -Ja.
Så her er jeg midt i ingenting.
Dwayne siger, at vi skal navigere væk fra isen
og finde havet
uden kort og uden telefoner
på et af de mest ekstreme steder på hele planeten.
Hvorfor har du valgt den her retning?
Fordi der løber en lille kilde her.
Så isen smelter lige så stille
og strømmer ud i de her små kanaler.
Den løber ned med strømmen
Forstået. Vandet tager den lige rute af gletsjeren.
Dwaynes job er at presse mig,
og mit job er at lade ham gøre det.
Det her er vildt.
Stop. Vent der.
Jeg synes, vi skal kigge på det.
-Okay. Jeg mener, hør. -Ja.
-Hvis du går derned... -Ja.
...og klarer at komme herop igen, så skal jeg gerne gøre det.
Hvis jeg går derned, og efterlader dig alene heroppe, går du til.
-Det gør jeg nok. -Du bliver med mig.
Ishuller som de her er ufatteligt uforudsigelige.
De kan være femten meter dybe eller over 300 meter.
Den eneste måde at finde ud af det er at gå ned i dem.
Af sted.
Hvordan føles det?
Du ved præcis, hvordan det føles. Allerhelvedes skræmmende.
Stille og roligt.
Godt.
Flot arbejde.
-Det lyder højere, når vi kommer nedad. -Ja.
Jeg kan se, at du begynder at stole på rebet nu.
-Jeg har ikke noget valg, vel? -Jeg er bare...
-Det har bare at virke. -Ja.
Lås dig fast og slap af.
Hey.
Det er helt sikkert.
-Sagde han med overbevisning. -Siger han med overbevisning.
Hørte du den knagen?
Ja.
Den er konstant i bevægelse.
Halvdelen af alle mennesker ville sige, at det her
er et sandt mareridt. Du klatrer ned i nogle omgivelser,
der hele tiden forandrer og flytter sig.
Og det fosser ind med vand. Er du vanvittig?
-Ja. -Det er spørgsmålet.
Halvdelen her tænker det.
-Vil du med længere ned? -Det mener du ikke.
Se ned.
Er det ikke imponerende?
-Hullet fortsætter i det uendelige. -Ned i glemslen.
Vi har vist ikke reb nok til at nå helt derned.
Det er vanvittigt.
At dingle over et bundløst hul er ikke lige min kop te,
men skræmmende som det er, er det også frigørende.
Hallo!
Jeg hedder Will!
Og Will vil gerne vide,
hvordan pokker man kommer væk fra den her ødemark.
De siger, at hemmeligheden er at lede efter tegn.
Hvor tror du, det er bedst at tage hen?
Forestil dig, hvad det kræver at være fisker…
i en ørken!
BRASILIEN
Man ville have brug for lidt hjælp, ikke?
En sugemalle er…
ikke en almindelig fisk.
Den kan overleve på land.
Når den så skal finde vand…
Bum!
Det er en fisk med en mission.
Fiskerne kan ikke finde vand på den måde.
Men de kan følge efter fisken.
Hvor er det smukt.
Der er altid tegn, man kan navigere efter.
Selv i det mest golde terræn.
Men at vide, hvad der er et tegn,
det er den svære del.
Se engang.
Det er en fugl, Dwayne.
De fugle er et tegn, der kan føre os væk fra gletsjeren.
Der er meget lidt mad på isen.
Fuglene må finde vand for at finde føde.
Og det vil være større, end noget vi har set hidtil.
Kommer alt det vand fra gletsjeren?
Ja.
Det gode er, at hvis vi følger det længe nok,
vil det til sidst føre os til havet.
Hvad betyder det at komme ud til havet?
Der er større sandsynlighed for at finde andre mennesker ved havet.
Forstået.
-Det betyder, der er mad. -Hvad nu?
Jeg kigger efter et sted,
hvor vi kan få kajakken i vandet.
Vi leder efter et sted, hvor vi kan få kajakken i?
-Ja. -Det er tydeligvis ikke her.
Det er farligt. Det er ikke godt.
Men dernede vil det sikkert være mere roligt.
Det ser skræmmende ud at sejle kajak på en flod som den her…
men det er et vigtigt skridt,
for at have selvtilliden til at navigere i det farlige og ukendte
er essensen af, hvad det vil sige at være opdagelsesrejsende.
Først skal vi finde et roligt sted at søsætte båden.
Så "roligt", at jeg skal have en vandtæt dragt på.
Godt. Fortsæt.
Sådan.
Jeg finder båden.
Da du talte om det tidligere,
forestillede jeg mig noget andet.
Hvad forestillede du dig?
En kajak.
-Ja? -Ja.
Det her er som en gummi… flyder.
Ja.
-Nu skal vi sænke den ned. Jeps.
-Og med vi… -Mener du mig?
-Du skal sænke den ned. -Ja.
-Er du klar? -Ja.
-Okay. Hold vægten. -Jeg har den.
Fortsæt… fortsæt.
Perfekt. Hold den der lidt.
-Er alt i orden? -Ja.
-Du skal ned bagefter. -Ja.
-Stille og roligt ned på jorden. -Stille og roligt ned på jorden.
Kom, Will.
Jeg bør nok nævne igen,
at jeg ikke er verdens bedste svømmer.
Jeg vil ikke ned under det vand.
Man kan allerede mærke, hvor koldt det er. Det vand kommer direkte fra gletsjeren.
-Har du sejlet kajak før? -Nej.
-Nej? -Nej. Det er første gang.
-Aldrig? -Aldrig.
Jeg skal have dig til at blive til venstre.
-Hvis du flytter dig, ændrer det balancen. -Forstået.
Det hvirvlende, brune vand betyder, at vi er på vej ind i en stærk strøm.
Alt bundfaldet bliver hvirvlet op.
Og vi kaster os ud i den.
-Ro, ro. -Ro, ro.
Godt. Fortsæt med at ro.
Ro, ro.
Godt, lad strømmen tage os.
Godt.
-Det er en strømhvirvel. -Præcis.
Når den er så lille, betyder det, at der er en sten nær overfladen.
Ro lidt.
Kan du se det V?
Det betyder, at vandet bliver ledt igennem to sten.
Vi prøver at sejle lige igennem.
Hold balancen. Godt.
Stille og roligt.
-Hvad sker der? -Vi er i et boil.
Man kan se det på overfladen, hvor det bobler op.
Vi sejler ikke hen over.
Op og over. En mere.
Du skal ikke ro, når der er en bølge, for den trækker dig i.
Godt.
Ro, ro, vi sejler ind i stenen.
-Jøsses. -Vi klarede det. Stop her.
-Det var lidt for tæt på. -Ja, det var.
Det var lidt tæt på.
Lidt rystede, men vi gjorde det.
Vandet fryser gennem min handske.
Når dine hænder bliver kolde, skal du gøre sådan
for at få blodet tilbage i dem.
Det virker helt afgjort.
-Man kan mærke det i fingerspidserne. -Ja.
Det er et godt tip.
Jeg lærte det, da jeg var i Arktis.
-Da du var i Arktis? -Ja.
Det har jeg aldrig hørt en sort person sige.
Det er sandt.
Jeg har trekket til Nordpolen. Jeg har krydset ørkener.
Jeg har endda sejlet kajak over havene.
Man lærer noget nyt hvert sted.
Dine bedrifter er vigtige for mig.
Tak, Will. Det betyder meget.
Jeg beundrer opdagelsesrejsende.
Jeg vil være med i The Explorers Club.
Jeg behøver ikke lade som om, jeg har insekter i ansigtet.
Du er ikke god til at lade som om.
Jeg prøver at spille actionhelt.
-Jeg ved det. -Jeg prøver at…
-Så du ikke, jeg spyttede en ud lige før? -Jo…
-Der er ikke noget... -Ja.
...jeg nyder mere end det her.
Det er noget særligt at have himlen over sig.
Det er den perfekte måde at tilbringe mit liv.
-Alt er nyt. -Ja.
Og der er hele tiden en smule frygt.
-Det er godt. -Der er lidt frygt for mig hele tiden.
Det overvinder du. Ja, der er brusende vand og sten,
og du er et sted, hvor du skal bruge dine færdigheder…
-Jeg bruger dine færdigheder. -Ja, mine navigationsfærdigheder.
Og du tager dem til dig og bliver mere selvsikker næste gang.
-Ja. -Ja.
-Hvornår vidste du, -Ja.
...at du ville være opdagelsesrejsende?
Det skyldtes en voldsom hændelse i mit liv.
Jeg mistede næsten livet…
-i et væbnet overfald. -Wow.
Fyren ville slå mig ihjel.
Han pegede pistolen og trykkede.
Han spændte hanen og trykkede igen.
Utroligt nok gik den i baglås begge gange.
Jeg overlevede, men det satte gang i nogle tanker.
Jeg besluttede i det øjeblik, at jeg ville have et liv,
der var mere meningsfyldt.
Det førte mig til at blive opdagelsesrejsende.
For opdagelsesrejsende som Dwayne
kan frygt være den gnist, der antænder dem.
MALDIVERNE
Eller bare en forhindring, de skal over.
Vi tager ned i bugten.
Vi ser, om vi kan finde djævlerokker.
HAVBIOLOG
MILJØAKTIVIST
Et par gange om året, når alt går op i en højere enhed,
samles hundredvis af djævlerokker i den her bugt.
I kæmpestore flokke, der søger føde.
Jeg har altid ønsket at se det.
Vil det være overvældende, når jeg er i vandet?
Ja.
Hvis der er for mange, kan de slå dig.
-Gør det ondt? -Ja, meget.
Okay.
Hold dig to meter fra dem, så går det fint.
De har ventet på det her så længe.
At svømme derud fra båden er et af de mest nervepirrende øjeblikke.
Følelsen af ikke at vide, hvad der venter dig.
Det føles farligt…
for der er så utroligt mange dyr på et meget lille område.
Det er i det øjeblik, det kan føles…
mest skræmmende.
Djævlerokkerne vejer over 500 kilo.
Det føles som at blive ramt af en bil.
Der er alle de her følelser.
Der er frygt…
og så er der benovelsen over den styrke og skønhed
de her utrolige dyr besidder.
Åh gud.
Det var fantastisk.
Frygt er tilsyneladende essensen af mange ting, en opdagelsesrejsende gør.
Jeg er ved at lære, at man skal arbejde med den frygt.
Ikke imod den.
Vi efterlader den bare der.
Har du klatret før?
I Philadelphia?
Ja.
Klatrekulturen blomstrer der.
Det her er nok det bedste sted.
-Synes du, det er det bedste sted? -Det bedste, vi har set.
-Jeg lader dig gå først. -Vi skal bare...
Jeg hjælper dig op.
Der er masser af håndtag her.
Mange steder at sætte fødderne. Og jeg holder den.
-Du holder den der? -Ja. Op med dig.
Godt.
Der er en afsats.
-Kan du se den? -Ja.
Hold fast. Jeg kommer op.
Jeg forstod ikke, hvorfor jeg skulle gå først,
men nu gør jeg.
-Hvordan ser det ud? -Ikke værst.
-Ja? -Ikke værst.
Så…
Det vigtigste er at vide, hvad der kommer.
Insekterne i ens øjne er ikke en hjælp.
Nej, slet ikke.
Det her stykke af floden kaldes Studlagil-kløften.
Det er først blevet opdaget for få år siden,
og så vidt jeg ved, har ingen sejlet gennem i kajak.
Så det næste er ukendt farvand.
Hvad kan du sige, ved at se på floden?
Den ser ud til at løbe hurtigere
-Ja. -til venstre
og så ligesom svinge tilbage
og løbe langsommere til højre.
Når den løber hurtigere, må den jo få mere fart på.
-Helt sikkert. -Ja.
Når den løber til højre,
tror jeg ikke, vi vil den vej.
-Det kan være lavere. -Ja.
-Der kan være flere sten. -Forstået.
Større risiko for at sidde fast.
-Men hvis vandet løber hurtigere... -Ja.
...er der så ikke en risiko for, at der er et vandfald mere?
Den risiko er der altid.
Betyder det, at vi vil sejle til højre?
Nej, til venstre.
Har du en ekstra båd? Hvad hvis jeg er uenig
og gerne vil sejle…
En flod som den her er forudsigelig.
Men den eneste måde, han kan lære det på,
er ved at tage førertrøjen på.
Jeg håber, han er klar til det.
Nu bliver det alvor.
Dwayne giver mig ansvaret for at styre gennem det næste stykke.
Jeg håber, han er forsikret.
Er vi klar?
-Lad os komme af sted. -Okay.
Og vi sejler bare hele vejen ned, ikke?
-Jo. -Hele vejen ned.
Ja.
Det er lidt skræmmende.
Råb, hvad du ser.
-Til venstre her. -Ja.
Det er en strømhvirvel.
Kom.
-Okay. -Ja.
Vi prøver at holde os i midten.
Vi har et lille V foran os.
Vi går efter at sejle direkte ind i det V.
Okay, cool.
Det begynder at blive barskt.
Der ser ud til at komme hvirvler
fra højre ind mod midten.
Ro lidt, for vi mister lidt fart.
Vi skal helst have samme fart som vandet.
Stor bølge!
Lidt rystelser der.
Det er fint nu. Bare slap af.
-Okay. -Slap af.
-Okay. -Okay.
Flere bølger forude.
Hvor vil vi gerne have, den rammer os?
Vi vil nok gerne rammes på vores klokken et.
Vores klokken et.
Ro ikke. Mærk den.
Vi sejler ikke over.
Godt arbejde. Fortsæt.
Fortsæt.
Godt arbejde.
Det var smukt.
-Vi kom, vi så… -Vi sejrede.
...vi sejrede.
-Vi kan noget. -Ja.
Det er et af livets helt store øjeblikke.
Det var forbandet godt arbejde, Will. Din første white-water-rafting,
og vi klarede det uden at ryge i vandet.
Ja, det var fantastisk.
Lad mig vende os rundt.
Godt.
Det her øjeblik fortjener en skål.
Hold den inde. Bliv ved med at presse.
Pres den ind.
-Jeg får den ind. -Fortsæt.
Ja. Sådan.
Perfekt.
Da jeg først kom herud,
virkede alting uforståeligt, sågar farligt.
Nu forstår jeg, at alting har sin egen logik.
Jeg havde aldrig troet, at jeg var i stand til det her.
Men jeg gjorde det.
Mig, knægten fra Philadelphia, som hader vand.
Og vi klarede den hele vejen ud til havet.
Vi er her.
Det lyder måske ikke som en stor ting at være i stand til at finde et ocean.
Men for mig var det stort.
Du slog mig ikke ihjel.
Du slog ikke mig ihjel.
Næsten.
Nu forstår jeg, hvad det betyder at følge med strømmen.
Ved du hvad? Det er en smuk måde at sige det.
Se lige det sted.
Det var virkelig enestående, hvad?
Makker.
Jeg er bare glad for at være her.
-Og at have overlevet. -Ja.
Der var øjeblikke, hvor jeg troede, vi røg i.
Men det gjorde vi ikke.
For mig handler det bare om at komme ud og være ét med naturen
og teste mig selv og bevise mit værd.
Det handler ikke om at vise, hvor stærk og magtfuld jeg er.
Det handler om at kunne anvende erfaringerne herfra
-på en anden udfordring i mit liv. -Ja.
For mig handler det kun om den oplevelse.
Når du begynder på den slags her,
ved du aldrig helt, om du vil nå i mål.
Du ved måske, at du kan nå i mål.
-Jeg er overbevist om, at jeg når i mål. -Virkelig?
For mig handler det slet ikke om målet.
Det handler om… Det lyder som en kliché,
men det er rejsen, der tæller. For mig er det det at gøre det.
Det handler om at være herude.
Du kan ikke sige, at dette øjeblik er den bedste del af vores rejse.
Det er sandt.
Nu hvor du siger det,
var det en lidt ambivalent følelse at nå frem.
Ja, det er som et antiklimaks.
-Ja. -Ja.
Det er sandt.
Vent. Hvad er det?
-Du kan høre den komme. God timing. -Hey, okay.
Det har været en lang og barsk rejse for mig.
Men på en måde har det taget mig 52 år.
Min mission i begyndelsen af den her rejse var simpel.
At komme ud af min komfortzone,
få kontakt med planeten
og forhåbentlig inspirere andre til at gøre det samme.
De opdagelsesrejsende tog mig
til verdens ende og hinsides.
-Wow. -Wow.
De viste mig, at vores verden er fuld af undere.
Skjulte kræfter, vi ikke kan se og knap nok forstå.
Det kan være skrækindjagende at træde ud i det ukendte.
Men nogle gange er det eneste, du kan gøre,
at overgive dig til strømmen.
Giv slip på din frygt.
For når du giver dig selv lov til
virkelig at få kontakt til vores planet…
vil du opdage, at dens mirakler er uendelige.
Ja, jeg kan lide den her del.
Ja.
Så det her er bare begyndelsen.
Velkommen til jorden, Will Smith.
Det er tid til at gå på opdagelse.
Tekster af: Rikke Bylov