PŮVODNÍ KOMEDIÁLNÍ SERIÁL NETFLIX
Cukr.
Med.
Ledový čaj.
Zní to senza, co?
Možná je sladký, dal by se vylepšít citronem,
přesto zní příjemně. Zní to hezky.
Zní to jako něco, co byste rádi usrkli,
pováleli po jazyku a spolkli s velkým úsměvem na tváři.
Ale co kdybych vám řekl, že ta slova
„Sugar“ – cukr.
„Honey“ – med.
„Iced tea“ – ledový čaj, jsou tajným kódem sprostého slova,
které je natolik výmluvné a tabu…
že někteří z nás
aniž bychom si představovali velmi nechutný…
výsledek tělesné funkce, kterou toto slovo popisuje.
Sugar. Honey. Iced. Tea.
To je dobrá sračka.
Nedostala jsem ani hovno. Ani mi nepopřál.
Je mi to u prdele.
Mé nejoblíbenější sprosté slovo je shit.
No do prdele!
Když myslím na shit, myslím na bobek, ne?
To je jasné.
Proč je hovno sprosté slovo?
Je to slovo na pět písmen,
které znamená to samé jako bobek, taky slovo na pět písmen.
„Vyzvedávám spoustu kravin.“ Bez urážek.
Děláme spoustu super kravin.
Našli si to na netu a tak. Chtějí ty super kraviny.
Shit je…
tak snadné použít.
Stačí ho přidat k jakékoli jiné nadávce
a stane se z toho něco super.
„Tohle je kurva na hovno, na píču.“
- „To je píčovina.“ - „Sračka.“
„Podívej se na tu zasranou prdel.“
„Hustý sračky. Hustý píčovinky.“
„Jsi v tom až po uši. Ve sračkách?“
Jaký je původ vzpurného staršího bráchy boba a bobka?
DĚJINY SLOVA SHIT
Slova nezačínají jako nadávky. Jsou to jen slova.
A pak se začnou dostávat
do kulturních tabu a oblastí, do kterých je kultura zapojená.
Někdo se rozhodl,
někdy v průběhu etymologie, že to slovo bude sprosté.
Je to hloupost.
Shit nejspíš pochází…
z emocí.
Vím, že bych nejspíš měla říct, že pochází z nějakého
latinského slova. Nějaký podobný kraviny.
Shit je anglosaské slovo.
Jako většina nadávek, zpočátku nebylo obscénní.
Bylo to jen slovo pro exkrement.
Existují lékařské texty ve středověké angličtině,
kde se mluví o exkreci a používají slovo shit.
Jít ve středověku na záchod znamenalo skupinový zážitek.
Nebyly k dispozici soukromé pokoje,
kde byste si sedli na záchod.
Byly latríny s mnoha sedátky.
Mohli jste tam potkat někoho neznámého,
nebo celou vaši rodinu.
To je nádhera. Představa toho, jak se všichni potkáváme u sraní.
Nebyla by společnost mnohem lepší, kdybychom po vstupu do koupelny
místo prohlížení telefonů, odpovídání na maily
a psaní na Instagram,
seděli vedle někoho jiného a řekli „Hej, čéče, jak se dnes máš?
A jak ti to kadění jde?“
Kdybychom se někomu dívali při sraní do očí.
Rozhodně by to zničilo to, kvůli čemu se dnes stydíme
v koupelně.
A ve Starbucks bychom viděli mnohem kratší fronty na WC.
To jsou kecy.
SRANÍ
Je tu skvělý příběh o tom, odkud pochází shit.
Je to lidová etymologie o tom,
jak posílali výkaly přes Atlantik.
Shit prý pochází z „lodi s velkým nákladem“.
Ten starý příběh se odehrává v 19. století,
kdy lidé přes Atlantik převáželi hnůj.
Slyšte mě dobře,
jednoho dne budu i já platit za převoz mých hoven přes zatracenej oceán.
A muselo být na palubě. Kdyby bylo v nákladním prostoru,
kvůli metanu a horku by mohl vzplanout.
Co si tu nalhávám? Pořád žiju romantickými představami o životě na moři.
Svoboda, dobrodružství, poklad.
Jediné, co je v tomto životě zaručeno, jsou sra…
To je trochu ubohý příběh.
Mohl jsem vymyslet mnohem lepší příběh.
Teda, sakra.
Než budeme pokračovat v historii shit,
prozkoumáme úspěchy jednoho z jeho největších obhájců.
Herec Isaiah Whitlock se stal známým
v seriálu The Wire – Špína Baltimoru, díky tomu, jak vyslovoval shit.
Shit se stalo velkou součástí mé kariéry.
Ne, že bych to tak plánoval.
Říká shit.
Jsem z South Bend v Indianě. Moje rodina je z Tennessee.
Takže tu máme Jih a Středozápad.
Tak jsem je spojil,
abych přišel s…
Shit.
…začalo to ve filmu Spikea Leeho, 25. hodina,
pak v seriálu The Wire. Tehdy to tak trochu vybuchlo.
Shit je pro Isaiaha Whitlocka, co fuck pro S. L. Jacksona.
Vlastně jsou to Ebony a Ivory 21. století
s těmito nadávkami.
Dobře, jdeme na to.
Udělám nejdelší shit na světě.
Shii…
O 10 MINUT POZDĚJI
22 MINUT A POKRAČUJEME
Věda ukázala, že říkat shit je pro nás
skoro stejně dobré jako čin, který shit popisuje.
Existují vědecké studie, které říkají, že se při nadávání cítíte lépe.
Pokud trpíte a nadáváte, váš práh bolesti je vyšší.
A jsou skupiny lidí, kteří nenadávají. Nepoužívají sprostá slova,
ale bývají na hranici.
Jsou lidi, co řeknou: „Nemůžu nadávat proto a proto,“
ale volně používají slova jako
„do prkýnka“, „hernajs“ a „do paďous“. To jsou eufemismy nadávek.
Všechny fungují stejně jako nadávky.
Mnoho lidí si myslí, že nadávání je očišťující.
A když se nahromadí emoce, je to užitečné.
Pomyslete na ženy při porodu.
Tlačíte lidskou bytost z těla skrz vagínu,
a nechcete u toho říkat 90 slov. Nemusíte říkat „Bože, já tlačím…“
Řeknete „Kurva!“
A vytlačíte ho.
Dobře.
Uděláme takový pokus. Jdete do toho?
Bezva. Jdeme. Je to ledové?
Vědec vás požádá, abyste strčili ruku do kýble s téměř mrznoucí vodou
a řekne vám, že buď můžete opakovat pořád dokola jednu nadávku
nebo jedno neutrální slovo.
A ukázalo se, že ruku v mrznoucí vodě udržíte
o 50 % déle, když můžete nadávat, než když nemůžete.
NEMŮŽE NADÁVAT
Dobře.
Takže
Kurva, do prdele.
Já hloupá…
Sakra.
Cože?
Sakra.
NEMŮŽE NADÁVAT
Kurva.
NEMŮŽE NADÁVAT
Kurva.
A, B, C, D, E…
ASI 28 MINUT
Sakra.
Sakra!
Kousky…
Do prdele.
…koláče.
Z nějakého důvodu nechci říkat pussy. Pussy mi nepomůže.
Nemůžu. Nemůžu.
Jo, kámo.
Končím. To je dobře. To stačí.
Kurva.
- Kolik vteřin? - Dvě minuty a 20 vteřin.
To je něco.
Neuvěříte, jak moc jsem chtěla nadávat.
Čím víc jsem říkala shit, byla jsem jako v transu.
Síla klení. Jako by bylo důležité.
Může nám pomoct vydržet bolest.
Nadávky jsou silné.
Sakra díky bohu, že můžeme nadávat.
Ledový experiment vyvolává zajímavé otázky, jako proč nadáváme,
ale také, jak nadáváme.
Abychom pochopili vztah mezi mozkem a sprostými slovy,
musíme se podívat na zvláštní případ železničního dělníka z 19. století
jménem Phineas Gage.
Je to s G.
Gage.
Phineas Gage měl stavět železnici poblíž Cavendishe ve Vermontu.
Páni. To mám ale štěstí. Další den, další díra v zemi.
Podle pověsti zapomněl tu díru zakrýt.
Vybuchlo to a vymrštilo metrovou železnou tyč
přímo skrz jeho hlavu,
tyč pak přistála 25 metrů od něj.
Doktoři byli ohromeni, že hned po té nehodě mohl mluvit.
Říkám sakra!
Do prdele, sakra!
Ale všichni, kdo ho znali, tvrdili, že se jeho chování drasticky změnilo.
Že už není Gage.
Sakra!
V řeči se stal vulgárnějším, agresivnějším v osobnosti.
A najít práci bylo těžké.
Do prdele, kurva!
A taky ztratil většinu schopnosti tvořit řeč.
Až na chvíle, kdy se snažil něco říct, nadával.
Tyč propíchla čelní lalok.
A při tom narušila ty části mozku,
které jsou zodpovědné za plánování a sociální uvažování.
Ty části mozku používáme kdykoliv,
když chceme potlačit impulsy.
Viděli to jako případ,
kdy se z hodného člověka může stát kretén.
Sakra!
Tak jak se shit používá?
Nepoužívám shit jako sprosté slovo,
protože se stalo součástí toho, jak normálně mluvím.
Když používám shit,
obvykle říkám „Musím si něco vyzvednout,“
nebo „Musím něco někam odvést.“
A když nadávám, používám fuck.
Shit a fuck jsou zaměnitelné.
Ale fuck má trochu větší sílu než shit.
Takže si myslím, že když vymýšlím větu
vhodně vyberu jedno z nich.
Shit je jako brát nůž do přestřelky.
Shit je taky dost efektivní.
Jsem velkej fanda shit.
JURSKÝ PARK
To je ale halda sraček.
Řekněme, že jdu do restaurace.
A říkám „Víš co? Chci zkusit tenhle nový matroš na menu.
Nejdřív ochutnám tenhle matroš.“
Zavolám číšníka a říkám, „Je tohle to, co jsem si objednala?
Protože tenhle matroš nechutná jako ten druhej.“
A číšník: „O jakým matroši mluvíte?“
„O tom, co jsem si objednala,“
a on na to jen „Sakra.“
Shii…
30 MINUT NEBO TAK NĚJAK
SRANDA?
V komediálním světě se vtipy kolem slova shit mohou lišit,
ať už jsou považovány za přízemní nebo ne,
záleží, jestli mluvíte o shit jako o výkalech.
Je to přízemní? Záleží na tom, kdo je při zemi.
Teda, nemůžete najednou říct,
že vtipy s shit jsou přízemní.
Můžou být i geniální.
Mám bláto na hřišti.
RISKNI TO S POLLY
- Co to znamená? - Chtěl jsem si prdnout a uteklo to.
Bláto na hřišti.
Stála jsem na pódiu a mluvila o ženské rovnoprávnosti.
Děcka o to nestály.
A pak: „A kdo se dnes byl vysrat v autobuse?“
Umírali smíchy.
Fekální humor může být sofistikovaný.
Myslím, že je to, jako by lidé šli vlastní cestou,
a dívali se na to povýšeně, jako by to bylo prosté a snadné.
Může to mít úroveň New Yorkeru.
Všechno záleží na kontextu.
Shit je ve své vlastní kategorii sprostých slov.
Na rozdíl od žádoucích zábavných slov, jako fuck, pussy a ass,
je shit něčím, co nikdo nechce.
Tak jak došlo k tomu, že je shit urážlivé?
Jiná slova pro „sračky“ z renesance byla beray
a bescumber.
A ta slova v podstatě znamenala potřísnit stolicí.
Bylo to slovo pro prudké kadění.
Jistě chápete, proč by z nich nebyly dobré nadávky.
Nemají ten důraz.
Shit je trochu omezenější, co se týká jeho lexikálních možností.
Jen proto, že se pojí s odpadem.
A tak se používá většinou u věcí, které nejsou skvělé.
Samotné slovo bylo dost dlouho neškodné.
Nejspíš byste ho nepoužili v běžném rozhovoru,
pokud byste nemluvili s někým, kdo pracuje se sračkama,
jako farmář nebo možná právník. Ha ha!
Ale jak jsme se distancovali od sraček ostatních lidí,
oddálili jsme se i od toho slova,
a už stovky let se vyhýbáme i zmínce o něm.
Ale proč před velkou potřebou utíkáme tak dlouho?
Nejspíš to bylo kvůli vynálezu potrubí.
Lidé během renesance zbohatli.
Mohli si dovolit stavět domy s více pokoji.
A díky tomu máme svou moderní představu o soukromí,
a tak, když máte představu o soukromí,
a věříte, že některé činnosti by měly zůstat v soukromí,
a ne se všemi těmi lidmi, vytvoříte tabu ohledně vyprazdňování.
Co tedy ze slova shit udělalo sprosté slovo?
Kolem třicátých let vidíme ve slovní zásobě vznikat složeniny,
jako je shitfaced, shithead a chickenshit.
Ale variací a možností, jak shit použít bylo dost.
Získalo v naší kultuře a slangu větší roli.
Jeho historie je za posledních 50 let velmi rozmanitá.
Mezi sprostými slovy zaujímá zvláštní místo.
Je dost urážlivé, takže, když ho řeknete, berou vás vážně.
Ale není natolik urážlivé…
takže, víceméně ztrácí konkurenceschopnost.
42 MINUT, PLUS MÍNUS
PŘEKROUCENÁ CENZURA
Dee Snider, hlavní zpěvák kapely Twisted Sister,
si vzal tílko a použil dost kosmetiky,
když v roce 1985 v budově Kongresu obhajoval umělecké vyjádřování.
Středisko rodičů
které založila Tipper Goreová, si dalo za cíl zvýšit kontrolu
nad přístupem dětí k hudbě, která byla považována za explicitní.
Byl jsem požádán, abych vám představil své názory
na „věc obsahu jistých zvukových nahrávek
a na návrhy, aby byly tyto nahrávky označeny
varováním pro potenciální kupující,
že mohou mít sexuálně explicitní, nebo jiný urážlivý obsah.“
Výsledek těch slyšení?
Nálepky s varováním.
Byl tu moment,
byla tu hybná síla, kterou vyvinula černošská kultura,
kterou se Tipper Goreová a další snažili zastavit
pomocí nálepek s varováním.
Nálepka s varováním byla podle mě implicitně rasistická.
Podle mě a mých přátel. Podle všech byla rasistická,
protože to bylo v 80. letech, to se hip-hop konečně stal komerční silou.
Už to nebyla jen avantgardní věc.
Říkal jsem si „To je nedorozumění, promarněná příležitost
k rozhovoru o tom, kam směřuje kultura.“
Konzervativnější lidé se snaží zdiskreditovat lidi,
s nimiž nesouhlasí, tak, že jejich řeč označí jako vulgární.
Jako kdyby byla vulgární řeč známkou
nedostatku vzdělání nebo inteligence nebo tak něco.
Byl to jen další strach z kultury mladých a z černošské kultury.
Myslím, že to pocit slušnosti, politika a dohlížení
udržují a podporují rasismus.
Všechny ty věci, co rodiče a Tipper Goreovou děsily.
A právě kvůli tomu děcka ty nahrávky chtěly ještě víc.
Bylo to, jako by byly výprodeje.
„Kámo, tohle má nálepku s varováním.“
Besnášel jsem, že prodávali hudbu bez nich. Co tam asi mohlo být?
Lákalo mě koupit si cédéčka, která tu nálepku měla.
Vzpomínám si na Word of Mouf od Ludacrise. Byla tam otevřená pusa připravená kouřit.
Bylo to dost sexuální a byla tam nálepka s varováním.
A já na to „A do prdele!“
Cenzura pro mě není dobrá.
Kdo rozhoduje o tom, co je špatné slovo? Kdo?
Kdo řekl: „Tohle je nejhorší.“
Což nás přivádí ke starobylé tradici,
která neustále přetváření naši kulturu.
Transformativní síla afroamerické lidové angličtiny.
Ještě jednou děkujeme černošské kultuře za to,
že vzala lingvistická záchodová prkénka a udělala z nich trůny.
Shit přešlo od něčeho, čemu jsme se za každou cenu vyhýbali, a stalo se…
the shit.
Shit se začalo hojně používat v 70., 80. letech,
a vznikl nový slang, který ho používal úplně všude.
Představte si, že vám nadávali tím nejhorším tak často,
že už to pro vás nic neznamená.
Vlastně hledáte způsoby, jak ukázat, že to nejhorší,
kvůli čemu vám nadávají, je to, co by lidi měli sami chtít.
Když něčemu řeknete, že je to the shit, a jedině tak odlišíte,
dobré od zlého, the shit je úžasné.
Jako byste vzali to negativní a obrátili to.
Když někdo řekne „Já jsem the shit,“
řeknu: „Jsem ráda, že je to vidět.“
Jde o to vzít sprosté slovo a posvětit ho, pokud jde o mě.
„Bad“ označovalo to špatné, dokud se s ním nesetkal Michael Jackson.
„Fat“ bývalo negativní, dokud jste nevyměnili „F“ za „Ph“.
Shit je na hovno.
Ale abych byl the shit, to je úplně vo hovně.
Můžeš stát za hovno, ale pak jde vo hovno.
Jasný?
V jedné písni je text.
Pro mě je to nejromantičtější text.
Říká…
„Je s tebou prdel, jsem z toho v prdeli.“
Myslím, že to slovo by mělo být jen slovem.
Je to normální slovo.
Nikdo před sto nebo dvěma sty lety by si nedokázal představit,
že říct „tahle sračka je lahodná“ je něco pozitivního.
Shit je jen pár dekád za slovem crap.
Jestli cítíte, že můžete říct crap za jakýchkoli okolností,
shit tam taky směřuje.
Pokud vás něčí sračky už unavují,
nebo sami na něco serete,
nezapomeňte, že shit dělá lidi rovnocennými.
Bez ohledu na rasu, náboženství nebo víru.
Král nebo rolník.
Všichni sereme!
ASI O 56 MINUT POZDĚJI
A je to.
Zavolejte do Guinnessovy knihy rekordů.
A je to. Končím.
Překlad titulků: Alena Novotná