‫"זה מקורי"‬
‫כמוני.‬
‫"מי לא זקוק לתמיכה כזאת?‬
‫כדי לנסות להשתפר ביחד‬
‫העולם יכול לטעות והקושי מחשל‬
‫השייכות… תחושה כה משמחת‬
‫תחושה כה משמחת"‬
‫תראו את זה.‬
‫"אין לדעת מה תמצא בחוף‬
‫עולם מלא באוצרות‬ ‫נמצא בהישג יד‬
‫סנדלים ישנים, צידנית‬ ‫תרופות של מישהו להורדת לחץ דם"‬
‫רגע. וואו, זה רציני.‬
‫היי, אם מישהו איבד תרופה…‬
‫מה…‬
‫טחנת רוח ממיני גולף!‬
‫החוף נתן לי ספה רטובה,‬ ‫וכעת הוא חולק בית גדול ורטוב?‬
‫ברטי צודקת. האוקיינוס באמת קסום.‬
‫אנחה! הלוואי שהיה לי בית.‬
‫הוי לי.‬
‫שלום לך. הלכת לאיבוד?‬ ‫-אה, אני הקטנה?‬
‫לא אבודה, רק משוטטת,‬
‫מחפשת מקום שאקרא לו "בית".‬
‫אנחה תמימה.‬
‫לא! את צריכה מקום לגור בו?‬
‫שום דבר מפואר.‬
‫סתם מקום להניח בו את ראש הגברת הקטן שלי.‬
‫ערגליות שוקולד! מסכנה שכמותך.‬ ‫מה שמך? מאיפה את?‬
‫יש לך תקוות וחלומות? תוספת פיצה מועדפת?‬
‫טוב, אני לא רוצה להטריח,‬
‫אבל אני לילי, אל תדאג בקשר לזה,‬ ‫כן וכן, אננס וחזיר.‬
‫תענוג להכיר אותך.‬
‫אני ארלו ואוכל לעזור לך למצוא בית.‬
‫אבל קודם, תעזרי לי לצאת מהבור הזה?‬
‫תעברי לחוף ים. שיפצנו אותה,‬ ‫ואנחנו מחפשים תושבים חדשים כמוך.‬
‫אני פשוט לא יודעת אם אשתלב.‬
‫אך זה היופי של העיר!‬
‫כולם מוצאים את מקומם,‬ ‫בלי קשר למיהם או מהם. הכול טוב!‬
‫רגע, באמת? מבחינתכם, הכול טוב?‬
‫כן.‬
‫אני לא ים-אמינה!‬
‫בכל מקום שהייתי בו, כשאני מתמקמת,‬ ‫אנשים רוצים שאעזוב.‬
‫מעולם לא הזדמן לי‬ ‫אפילו לבחור שטיחון כניסה.‬
‫מה? זה נורא!‬
‫אני מבטיח לך,‬ ‫זה לעולם לא יקרה כאן בחוף ים.‬
‫בואי לשכנים.‬
‫היי, מרסליוס!‬
‫זה יכול להיות?‬
‫לא טוב.‬
‫לילי!‬ ‫-מרסי!‬
‫לילי!‬
‫ארלו! אתם מכירים?‬
‫אה, כן, לילי ואני חברים ותיקים.‬
‫בחיי. איזה קטע!‬
‫את שוב במנוסה?‬
‫אתה מכיר אותי, אני תמיד בתנועה.‬
‫רואה? אמרתי לך שתתקבלי בזרועות פתוחות.‬
‫אני שוקלת להשתקע כאן. מה דעתך?‬
‫רעיון מעולה, נכון?‬
‫באמת? אם ניקח קצת זמן ונחשוב על זה?‬
‫תראו! זקן עם שק של כסף שנראה כבד מאוד.‬
‫אעזור לו לשאת אותו. חייבים להיזהר!‬
‫אלוהים, היא נהדרת. נכון?‬
‫ילד, תראה. לילי עושה צרות.‬ ‫היא מהאקווריום, כמוני.‬
‫אני מחבב אותך. יהיה כיף.‬
‫היא סחבנית!‬
‫טוב, אם היא נושאת דברים, זה רק יעזור.‬
‫מה? לא מישהי שעוזרת לאנשים לסחוב!‬ ‫"סחבנית"! גנבת!‬
‫בסדר. חייבים להתחיל איפה שהוא.‬
‫אני אומר לך את זה רק כי… אכפת לי.‬
‫היא משהו רע ורטוב.‬
‫אסור לה לגור פה. תגיד לה להסתלק.‬
‫זה ההפך ממה שאני רוצה.‬
‫חוף ים צריכה לקבל את כולם,‬
‫אפילו אנשים שעשו טעויות בעברם.‬
‫סמוך עליי. אם תשאיר כזאת יצורה איומה,‬
‫היא תקלקל את כל החבורה.‬
‫לא, אני צריך להתאמץ יותר‬ ‫כדי שלילי תרגיש בבית.‬
‫ניסיתי, וזה יותר ממה שאני בדרך כלל עושה.‬
‫היי, איפה בגדי הים שלי?‬
‫בוקר, טוני.‬
‫אלוהים. תירגע. פשוט קמתי מאוחר.‬
‫שלא יסתבך לך השפם. אני תכף באה.‬
‫טוני! אני חושבת שלילי גנבה לי את הצמיגים!‬
‫סליחה, חסר לנו כוח אדם היום.‬
‫אליה אמרה שצמיגיה נגנבו.‬
‫הצמחים שלי! הם נעלמו!‬
‫שדדו אותי!‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-הדואר שלי!‬
‫יש לנו גנב בחוף הים!‬
‫אוי לא. הכסף שלי!‬
‫לא!‬
‫תודה לאל.‬
‫המקשים שלי!‬
‫לא!‬
‫נהדר. תודה שבאתם.‬
‫אשכנע אתכם לחתום על הכרטיס ללילי.‬
‫הכנתי אותו ממקרוני.‬
‫ארלו, אנחנו זימנו אותך. זוכר?‬
‫אה, נכון.‬
‫פורלישיה! מה זה?‬
‫אל תסתכל עליי!‬ ‫אלה הנעליים היחידות שנותרו לי.‬
‫עקביי נעלמו.‬
‫הפלטפורמות שלי נעלמו.‬
‫עקבי הוודג' נעלמו!‬
‫נעלי העקב הנמוך שלי, הם אינם עוד!‬
‫הקולקציה היפה שלי!‬
‫לילי גונבת מכולם את חפציהם.‬
‫באמת?‬
‫פעם ידעתי על אילו מספרים אני לוחץ,‬
‫אבל עכשיו זו פשוט תעלומה!‬
‫והיא לקחה את כל בגדי הים שלי!‬
‫אני אלבש מגבת עד שאמצא אותם!‬
‫אתה יכול ללבוש מכנסיים.‬
‫מה אני, עשיר?‬
‫ארלו, היא מוכרחה ללכת.‬ ‫היא הורסת את העיר שלנו!‬
‫רק רגע אחד.‬
‫אי אפשר להוכיח שהיא אחראית לכל זה.‬
‫היה ריח חזק של חמאה ולימון‬
‫בזירת הפשע.‬
‫זאת לא ראיה חותכת.‬
‫ראיתי אותה בורחת עם צמיגיי.‬ ‫-לא בטוח שזו היא.‬
‫צילמתי אותה.‬
‫מה?‬ ‫-תקשיב,‬
‫אתה לא רוצה להאמין,‬ ‫אבל לילי איומה והיא צריכה ללכת.‬
‫אי אפשר להעיף אותה.‬
‫את חוף ים בנה צוות‬ ‫של חבר'ה דחויים ולא רצויים.‬
‫אם נגרש את הזר הראשון שלא משתלב,‬
‫זו דחייה של מי שאנחנו.‬
‫ארלו…‬
‫יש דרך טובה יותר.‬
‫ארלו, אתה עירום.‬
‫פירות יער ושמנת! שדדו אותי!‬
‫היא חייבת ללכת.‬
‫צודקים. אני מצטער שלא הקשבתי לכם.‬
‫הבנתי שאי אפשר להמשיך ככה.‬
‫אז אתה הולך לדבר איתה?‬
‫לא. אאבטח את העיר נגד גנבים.‬ ‫הבעיה נפתרה.‬
‫היי, זה שלי!‬
‫אני גם אוהבת פיצה ללא גבינה!‬
‫בסדר. אני אדבר איתה.‬
‫היי. לילס?‬
‫ידידי הטוב ארלו!‬
‫מה הקטע עם פרצוף הפיל המודאג‬ ‫ותושבי העיר המודאגים?‬
‫אנחנו פשוט דואגים לך.‬
‫אולי חוף ים לא כזאת נהדרת.‬
‫אולי בא לך לגור במקום אחר.‬
‫לגור במקום אחר?‬
‫אתה צוחק?‬
‫חוף ים היא המקום הטוב מכולם.‬
‫מעולם לא הרגשתי רצויה ויותר או בבית.‬
‫אין לי די רגליים כדי לספר‬ ‫כמה פעמים גורשתי מהעיר‬
‫כי אני גנבת, אבל אתם ממש בסדר עם זה.‬
‫למעשה, לילי, אנחנו לא ממש בסדר עם זה.‬
‫אם תמשיכי לגנוב, תיאלצי לעזוב.‬
‫מה עם כל הדיבורים שלך על כך‬ ‫שכולם רצויים בחוף ים?‬
‫אני רוצה שתרגישי רצויה,‬ ‫אבל לא שתיקחי לכולם את חפציהם.‬
‫זה לא הוגן כלפי שאר השכונה.‬
‫שוב הרתיחו אותי.‬
‫אארוז את החבילה שלי ואתחפף מפה.‬
‫אני מניחה שחוף ים היא כמו כל מקום אחר.‬
‫אל תרגיש רע מדי. זאת לא אשמתך.‬
‫אבל כן טיפחת בי תקוות שווא,‬ ‫אז אתה יכול להרגיש רע בגלל זה.‬
‫אני יודעת שהיה קשה, אך פעלת נכון.‬
‫באמת? אני לא מרגיש ככה.‬
‫היי, איפה הצמיגים שלי?‬
‫סליחה, הם בערמה‬ ‫עם כל שאר החפצים האבודים שלכם.‬
‫א-לו-הים! צווארון הגולף עם הפונפונים שלי!‬
‫הוא נעלם לפני שנים!‬
‫הו, פחית הסודות שלי! חשבתי שאיבדתי אותה!‬
‫סודות!‬
‫ספל התה הישן שלי.‬
‫חיפשתי אותו בכל מקום. איך מצאת אותו, לילי?‬
‫מה אוכל לומר? יש לי כישרון.‬
‫גנבה זו רק גנבה אם יודעים שהדבר נעלם?‬
‫לא נראה לי שזה עובד ככה.‬
‫אבל אם זה אבד, זה לא נגנב. זה משהו אחר.‬
‫זה…‬
‫עדיין גנוב.‬
‫נמצא! זה נמצא! אני יודע מה לעשות.‬
‫לילי, חכי!‬
‫לילי!‬
‫רגע. אל תלכי מפה.‬
‫מצאתי דרך שתוכלי להישאר בעיר!‬
‫איך? אני לא יכולה להפסיק לגנוב.‬ ‫אני אוהבת את זה יותר מדי.‬
‫אולי תתעלי את כישורייך‬
‫אל משהו שלא לוקח מהשכונה, אלא מחזיר?‬
‫"האבידות והמציאות של לילי"!‬ ‫הזבל שלכם הוא האוצר שלי!‬
‫היי, ראית את מגרד הגב שלי?‬
‫תודה.‬
‫את יודעת, די נחמד שאת כאן.‬
‫נתראה בקרוב, מרסי!‬
‫לילס! יש לי מתנה בשבילך.‬
‫מרח עליי חמאה ותוסיף ברוקולי!‬
‫לא היית צריך!‬
‫כולם השתתפו.‬
‫חשבנו שכעת משאת בבית,‬
‫תצטרכי שטיחון כניסה.‬
‫אוי, ילד! עכשיו אתה התחלת "לסחוב"!‬
‫לגנוב ככה את לבי!‬
‫ברוכה הבאה אל העיר, "לילי אבידות ומציאות".‬
‫בוא הנה!‬
‫תרגום כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬