АКАПУЛЬКО
ЗДАЄТЬСЯ В ОРЕНДУ
Другий шанс, Г’юґо.
У житті він випадає не часто.
Та чомусь
навесні 1985 року других шансів було чимало.
У сестри й всієї нашої сім'ї.
У Даян у співпраці з доном Пабло.
А в мами – в коханні.
Мамо, влаштуймо тут після церкви бенкет.
Хай цей день запам'ятається.
Не треба.
У мене ж уже було гучне весілля.
Бенкет буде зайвий.
Так, Максімо. У твоєї мами вже було гучне весілля.
Що, в мене?
Та я й одружений не був.
Та кому те весілля потрібне?
Хоч було б цікаво…
Надіти синій смокінг…
Синій?
Е ні, ти будеш як смурфик.
Ясна річ!
Сам знаю! Я жартую.
Уявляєте таке? Я в…
Нам більше нічого не треба.
Даруйте.
А влаштуймо їм бенкет-сюрприз.
Так! Люблю ослухатися маму.
А я люблю влаштовувати сюрпризи.
Так, і це теж.
Я скоро.
Здам назад синій смокінг.
Казали, що назад не візьмуть!
Дон Пабло повернувся в «Лас-Колінас»
якраз вчасно, щоб зустріти чи не найулюбленішого гостя:
попзірку Родольфо.
-Родольфо! -Родольфо!
-Родольфо. -Дон Пабло.
Радий зустрічі, друже.
-Взаємно. -Це Карла.
Карло.
Родольфо! Як життя?
Чутки про весілля правдиві?
РОДОЛЬФО МОЯ ЛЮБОВ
Прошу, кохана.
Я наздожену.
Мені набрид цей фарс.
У нас з нею нічого спільного.
Крім любові до військових.
Ходімо. Ви вдома.
А Даян мала справу з найпроблемнішим працівником.
Треба поговорити, Даян.
Я заслужив пониження в посаді.
Ти мав на увазі підвищення?
Ні, пониження.
Я дуже-дуже ретельно оцінив свої здібності
і зрозумів, що мої навички більше підходять для працівника басейну.
Добре, тебе понижено.
Чудово.
Дуже тобі дякую, Даян.
А відсвяткуймо в твоєму кабінеті,
востаннє покоха…
Ну, нехай, відсвяткую сам-один.
Дами, кому марґариту з манго? Вам дві?
Ой, хто прийшов.
Містер Досконалість.
Завжди радий тебе бачити, Естебане.
А Максімо вдома?
Я попросив дона Пабло
про зустріч, бо й сам надіявся на другий шанс.
Що ж…
Чим можу помогти?
Я зробив жахливу помилку,
але я як ніколи впевнений, що моє місце – на курорті.
Я хотів би повернутися в «Лас-Колінас».
Це буде непросто.
Але…
Даян про тебе високої думки й знає,
який ти для курорту був цінний.
Думаю, вона відкрита для другого шансу,
але ти маєш довести, що «Espectacular» більше не зможе тебе шантажувати.
Як думаєте, що сказала б Даян, якби я їй гарантував,
що «Espectacular» більше нікого ніколи не потурбують на курорті?
Я точно знаю, що вона б сказала:
«Давай докладніше. Я уважно тебе слухаю».
Я уважно тебе слухаю. Давай докладніше.
Чорт, майже вгадав.
Мене надихнули слова Рікардо Вера.
Він сказав, що радше нажив би собі більше друзів, ніж ворогів.
А може, й ми наживемо собі друзів, а не ворогів?
І хто ж ці «ми»?
Дон Пабло, можна?
Даян, як приємно вас бачити.
Стійте. Вислухайте спершу Максімо.
А якщо не сподобається почуте, тоді можете жбурнути степлер.
Так. Слухаю. Добре.
Хімено,
а ти не бачила листи мені від Лорени?
Вона пише раз на кілька днів,
але вже тиждень нічого не було.
Кілька днів тому був від неї лист.
Отримав його?
Ні.
Хтось краде Лоренині листи до мене?
Мені це не сниться?
Кому це треба й нащо?
Я щось не так зробив?
Чи це просте непорозуміння?
Ну, нехай.
Усе одно дякую.
Бувай.
Це мій лист!
Гей!
Тобто замість сваритися з Фабіаном, мені з ним співпрацювати?
А можна все одно жбурнути степлер?
«Лас-Колінас» і «Espectacular» співпрацюватимуть зі знаменитостями,
які тут бувають, щоб створювати власні скандали.
Так я матиму постійний потік ексклюзивних новин.
Наші гості самі обиратимуть, що про них напишуть.
А «Лас-Колінас» здобуде серед еліти репутацію
єдиного курорту, де нема небажаної уваги.
Усі будуть у виграші.
Якщо так і буде, то це геніально.
Ну що, тоді спробуємо?
Дон Пабло вже поговорив з одним гостем,
і той погодився.
Вибачте, його тут нема.
Я відчинив провітрити кімнату.
Але це Родольфо.
Так і знав!
Ви крадете наші листи одне одному!
Не прикидайтеся, Лупе!
Так!
Вини мене! Я завжди була проти твоїх стосунків з моєю небогою!
Я повинна була це спинити.
Це найгірший ваш вчинок.
І я бачив, як ви вкусили ще живу курку.
Нащо ви так з нами?
Бо вона надто для тебе хороша,
і я не дозволю їй знов зустрічатися з таким щуром, як ти!
Де її лист до мене?
Я тобі не скажу.
От чорт, нащо я зиркнула на шафку знахідок?
Але
я завжди її замикаю.
Чорт. Забула замкнути!
Ні.
Любий Мемо,
я в житті ще не писала таких неприємних листів.
У моїх батьків нема грошей, щоб відправити мене в Акапулько,
тому цього літа я не працюватиму в «Лас-Колінасі».
Зустрічатися з тобою на відстані – справжня мука.
Коли я думала, що скоро тебе побачу, її ще можна було витримати.
А тепер вона для мене нестерпна.
Це мій останній лист тобі.
«Лорена».
Ви ховали листа…
щоб мене захистити?
Ще двадцять секунд.
Рівно стільки я можу бути доброю.
Г’юґо, у цьому домі кожен міліметр сповнений спогадів.
Максімо.
Максімо!
Ще так рано.
Мені треба збиратися на роботу в «Лас-Колінас».
А ти чого не спиш?
Коли я жила з Хулією, то вперше скуштувала каву.
Вона така смачна й дуже бадьорить,
особливо якщо додати багато цукру, як оце я.
Сьогодні
я піду до неї.
Хочеш, запрошу її на бенкет?
Так!
А взагалі-то ні.
Вона ясно дала зрозуміти, що не хоче зі мною бути.
У житті всяке буває.
От мама не хотіла бути з Естебаном,
а я й далі все ламала в домі,
а він приходив і лагодив, затиняючись і пітніючи.
І завтра вони одружуються…
Г’юґо, ця глава буде і про Хулію, і про мене…
Іду!
…і про те, як вона нарешті вирішила взяти своє.
-Привіт! Заходь. -Привіт.
Я зібрала твої речі в сумку.
Здебільшого шкарпетки й огидна кількість цукерок.
Дякую. Ти що, хворієш?
Ні, але…
усім скажу, що захворіла.
Чед сьогодні їде й буде з усіма прощатися.
Мені буде ніяково.
Та й ану ж після від'їзду Чеда Даян захоче мене звільнити.
Я цього не витримаю.
Ого, всі розходяться.
Ми з Робертою,
ти з Чедом…
Максімо з Ісабель…
Так, я про них чула.
Ще двоє людей, яких я уникаю.
Ну,
як ти знаєш, торік я багато що приховувала.
Так от: проблеми ніде не ділися,
поки я не почала їх вирішувати.
Я починав у «Лас-Колінасі» все заново,
а дехто з ним прощався.
Я буду за вами скучати. Чесно.
Гекторе,
вибач, що ледь тебе не звільнив.
Проїхали, аміґо.
Та на мить мені здалося, що я вже «Гектор-безробітний колектор».
«Ерміґо».
«Меміґо».
Щасти тобі, Чед.
Не забувай писати.
Більше мені ніхто не пише.
Писатиму.
Бережи себе.
Якщо тобі щось знадобиться, що завгодно…
Я подзвоню дону Пабло.
Що ж, народ,
з вами було дуже… чудово.
Дівчата, дякую
за ідіотський
смачний начос.
Я…
скучатиму
за всіма
вами.
До зустрічі.
-Бувай. -Гекторе.
Не спи з моєю мамою.
А непогана іспанська.
Чед.
Удачі тобі у всьому.
Надіюся, твоя поїздка буде вдала й ти знайдеш те, що шукаєш.
Дякую. Надіюся, ти теж.
Я піду все підготую.
Я поїхав.
-Бувай! -Бувай!
Було не ніяково.
Бач,
кожна людина, з якою говорила Хулія, додавала їй упевненості
для зустрічі з наступною.
Сара – для зустрічі з Чедом, а Чед – для зустрічі з…
Хуліє, зайди в мій кабінет.
Скажу, як є.
Без зайвих зволікань.
Тебе звільнено.
Та я пожартувала.
А ти що, повірила?
Авжеж, повірила.
-Ти б себе бачила. -Не смішно, Даян.
Тут що, ні в кого нема чуття гумору?
Я хотіла з тобою поговорити,
бо кілька місцевих магазинів хочуть продавати твої сукні.
Що скажеш, щоб найближчим часом шити більше суконь?
Так! Авжеж!
А це не черговий ваш жарт?
Ні, це було б не смішно.
-Поздоровляю! -Дякую!
А Даян додала Хулії впевненості
зустрітися ще де з ким,
-кого вона уникала. -Боже.
Вернися!
Знято!
Ну як?
Чудово.
-Журливо? Добре. -Ще і як!
Задум був влаштувати для Родольфо
в «Лас-Колінасі» ексклюзивне приватне весілля,
але наречена кидає його біля вівтаря, розбивши йому серце.
А «Espectacular» таємно зробить знімки весілля.
І кілька тижнів це буде найбільша сенсація «Espectacular» за весь рік.
Казочка про те, що Родольфо начебто розбила серце дівчина,
надовго покладе край чуткам про нього.
Усі у виграші.
Максімо, справедливий Максімо.
Зайве буде казати, що я беру тебе назад.
Я не проти, якщо ви все ж скажете.
Я беру тебе назад!
Дуже вам дякую, міс Девіс.
А можна забрати ці квіти додому?
У мами завтра весілля,
і я хочу влаштувати їй у подвір'ї бенкет-сюрприз.
Авжеж.
Він зробив одну величезну помилку,
але хтозна-скільки разів рятував курорт.
І зробив чимало для тих, хто тут працює.
А що ми можемо зробити для нього?
Так, беру.
Чому звучить так дивно?
Так, беру.
Чому я не можу нормально сказати?
О, Нора.
Ти така ж вродлива, як у день нашого весілля.
Ходімо?
Ти не уявляєш, який я був вдячний, що вперше за довгий час
у нашому домі знову стало людно й радісно.
Не спізнюйтесь, добре?
-Ні! -Побачимось уже там.
Так.
Що ж. Чудово.
Перетворімо наше подвір'я на казкове місце.
А ми встигнемо?
У нас година.
Ти здивуєшся, на що ми здатні.
ЧЕРЕЗ 55 ХВИЛИН…
Стало ще жалюгідніше.
Твоя правда. Це жах.
Я хотів порадувати маму…
Що це все таке?
Те, що заслужили ти і твоя сім'я.
Ти улестив Рікардо Вера й розв'язав проблему з «Espectacular».
Ти віддавав свої чайові, щоб мені помогти.
Ви з мамою помирили мене з сином.
Коли ти ставав поруч зі мною, я здавався ще вродливішим.
Ти так багато зробив для тих, хто працює в «Лас-Колінасі».
Ми радо зробимо те саме для тебе.
Ви йдіть на мамине весілля.
А ми тут самі впораємося.
Дякую вам усім.
Я дуже…
Дякую вам.
Саро, Мемо, гайда.
Па-па!
Норо, чи береш ти Естебана за законного чоловіка?
Так, беру.
Естебане.
Чи береш ти Нору за законну дружину?
Так, беру.
Не дарма тренувався.
Оголошую вас подружжям.
Можна поцілувати наречену.
Тим часом
Хулія пішла зустрітися з людиною, з якою мала поговорити.
Привіт.
Привіт, Ісабель.
Я прийшла перепросити.
Ясно.
Послухай,
я не була з тобою чесна про наші з Максімо стосунки…
і хочу попросити за це вибачення.
Я бажаю тобі щастя.
Дякую.
Це все?
Так, це все.
Я не хочу, щоб на мене сердилися.
Особливо ти.
Розумію.
У цьому і проблема.
Про що ти?
Ти завжди переймаєшся тим, що подумають люди!
Ти погодилася вийти заміж за того, в кому не була впевнена,
аби не зчинився скандал!
Ти ж радила мені бути з Чедом!
Ні. Я сказала тобі прийняти рішення!
Я й прийняла!
Та обрала не те, що хотіла!
Ти мені небайдужа,
але вся ця ситуація з Максімо
виникла тому, що ти не була чесна щодо своїх бажань.
І що мені робити?
Перестати отаке питати.
Аж ось
лишилася одна-єдина людина, з якою Хулія мала поговорити.
Привітаймо молодят!
Гірко, гірко!
Не переймайся, Мемо.
Буде й на нашій вулиці свято.
Як я зможу знов колись радіти, знаючи, що…
Люблю цю пісню!
Максімо.
Тебе взяли на стару роботу, а мене понизили,
а отже, ми знов будемо працювати разом.
І я дуже цьому тішуся.
Ти мені подобаєшся.
Ти мені нагадуєш жаліснішу, слабшу
і нижчу версію мене самого
з маленькими ногами, прилизаними кучерями й ду…
Де він дівся? Я ж робив йому компліменти.
Дон Пабло. Даян. Це правда?
Посада головного над басейном вільна?
Так. Але ти її не отримаєш.
За домовленістю з доном Пабло, його тепер часто не буде.
А значить, потрібен той, хто його замінятиме,
а коли він піде на пенсію – займе його місце.
У тебе на басейн не буде часу.
Ти готуватимешся зайняти в «Лас-Колінасі» моє місце.
Ми нарешті будемо правою й лівою рукою Даян.
За твоє світле майбутнє в «Лас-Колінасі».
Та головний над басейном усе одно потрібен.
Я знаю ідеального кандидата.
Як я й сказав,
це був період других шансів.
Максімо.
А ми красені!
Так.
Я чимало для цього роблю.
Сиджу на суворій дієті.
Багато займаюся спортом.
Більше не їм морозива.
Що?
Я ж люблю морозиво!
Максімо,
поклянися мені ніколи не забувати про свою сім’ю
і про те, що в житті найважливіше.
Чому ти мені це кажеш?
Ти Максімо Ґальярдо Рамос.
У тебе попереду ціле життя.
Але те, що ти вже пережив, –
ніщо проти того, що на тебе ще чекає.
Поклянися!
Поклянися не захопитися гонитвою за «ще більшим».
Не повторюй моїх помилок щодо тих, кого любиш,
щодо своїх коренів і щодо того,
що справді має значення.
Бо інакше
скривдиш тих, кого любиш найбільше на світі.
Якби ж я міг у такому поклястися…
Ти ж знаєш, що того, що я зроблю, не змінити.
Я повинен це прожити.
Як прожив ти.
Дядьку Максімо.
Вибач, Г’юґо.
Я ж казав,
цей дім сповнений спогадів.
На святі бракувало однієї людини.
Лупе. І на те була дуже поважна причина.
Щасти тобі, Чед.
Не забувай писати.
Більше мені ніхто не пише.
І ось яка.
Коли ти приїхала?
Сьогодні. Мене привезла тітка Лупе.
Ви оплатили їй дорогу?
Лупе.
Ми з моїм чоловіком
хочемо вам за все це подякувати.
За те, що зробили для нас цей день таким незабутнім і особливим.
Але одній людині я вдячна найбільше…
Сарі.
І чого я подумав, що мені?
Я дванадцять років ростила вас одна.
І всі ті роки думала:
«Я впораюся сама. Мені більше ніхто не потрібен».
І це правда,
таки не потрібен.
Вибачай, Естебане.
Але моя вперта дочка Сара
бажала для матері більше, ніж їй було просто «потрібно».
І за це я дуже їй вдячна.
І Максімо,
бо він так тяжко заради нас працював, й Естебанові
за те, що зберіг нашу сім'ю
тоді, коли вона могла назавжди розпастися.
Коли у коханні випадає другий шанс…
буває страшно.
Але тепер я бачу, що це ще й прекрасно.
Ніколи не дозволяйте, щоб страх став на шляху кохання.
І коли вам пощастить…
отримати той другий шанс – хапайтеся за нього.
Дякую вам, мої діти, за те, що навчили мене цього.
Ви вже двічі помогли мені прозріти.
За любов!
Норо, Естебане, ми маємо для вас іще один сюрприз.
Це ж Родольфо!
Ти тепер член нашої сім'ї.
Дякую, Лупе. Я такий щасливий.
Це добре.
Даю тобі місяць на освідчення.
Максімо.
Хулія.
Як ти знала, що я буду тут?
Бо між нами є зв'язок.
У нас обох великі мрії.
Ми обоє любимо уявляти, де колись будемо й що робитимемо.
І це сьоме місце, куди я пішла тебе шукати.
Максімо…
Я вчуся бути з собою чесніша
і не боятися добиватися того, що хочу.
Тому я й тут.
Я хочу більшого.
Я хочу втілювати свої мрії.
Я хочу…
Я хочу бути з тобою.
Я стільки місяців мріяв про другий шанс на новорічну ніч.
Хуліє.
Відтоді, як я тебе побачив,
я знав, що нам судилося бути разом,
і щодня дедалі більше в цьому переконувався.
З Новим роком.
Г’юґо, до Нового року ще було пів року.
Але кожен з нас уже встиг зрозуміти,
де він хоче бути.
Хтось знайшов людину, з якою хоче прожити життя.
Хтось став упевненіший у своєму минулому й майбутньому.
А хтось збагнув, що його місце – там, де він є.
Або там, де він уже був.
До когось дійшло, що йому треба поїхати.
А для когось…
розпочиналася нова пригода.
А ще для когось
усе тільки починалося, й до кінця ще було ой як далеко.
То ви з Хулією зустрічалися?
І довго?
Чим усе скінчилося?
А чого ти взяв, що скінчилося?
Так, ми почали зустрічатися.
Таємно від усіх.
Тоді все й пішло шкереберть.
Але все почалося того вечора.
Хулія навчилася більше не ховатися від життя
і не уникати тих, зустрічі з ким боялася.
Правильно, Г’юґо.
І це мій тобі урок на…
От чо…
Ти використаєш цей урок проти мене ж самого?
Ага.
Пора вам з нею зустрітися.
Не хочеш почекати мене в машині?
Нізащо. Я хочу побачити Хулію.
А хто сказав, що це Хулія?
Ходімо, дядьку.
З богом.
Тату?
Ніфіга ж…
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова