UTHYRES
Andra chanser, Hugo.
Vi får dem inte så ofta i livet.
Men av nån anledning,
under våren 1985, fanns de överallt.
Min syster och vår familj fick en andra chans med varandra,
Diane fick en andra chans med Don Pablo.
Och min mamma fick en andra chans till kärlek.
Men mamma, bara en liten mottagning här, efter kyrkan.
Jag vill att dagen blir speciell.
Det behövs inte. Jag har haft ett stort bröllop.
Vi behöver inte ett till.
Just, Máximo. Din mamma har haft ett stort bröllop.
Vadå, jag?
Jag har aldrig varit gift.
Men jag behöver inte mycket.
Även om det vore kul…
-…att gifta sig i en blå smoking…? -Blå? Nej, du skulle se ut som en smurf.
Givetvis! Jag vet! Det var bara ett skämt.
Kan du ens tänka dig? Jag helt…
Vi behöver inget mer.
Ursäkta mig.
-Vi ordnar en överraskningsfest åt dem. -Ja! Jag älskar att trotsa mamma.
-Och det är en trevlig sak att göra. -Ja, ja, det med.
Kommer strax. Jag måste returnera den blå smokingen.
De sa att den inte är återbetalningsbar!
På Las Colinas återvände Don Pablo i tid
för att hantera en av sina favoritgäster.
Popstjärnan, Rodolfo.
-Rodolfo! -Rodolfo!
-Rodolfo. -Don Pablo.
Kul att ses, gamle vän.
-Detsamma. -Det här är Carla.
Carla.
Rodolfo! Hur är det?
Är bröllopsryktena sanna?
RODOLFO MIN ÄLSKLING
Gå in du, älskling. Jag kommer ikapp.
Jag är så less på det här.
Hon och jag har inget gemensamt.
Förutom vår förkärlek för män i det militära.
Kom. Du är hemma.
Och Diane hanterade en av sina svåraste anställda.
Diane, vi måste prata. Jag förtjänar en degradering.
-Du menar befordran. -Nej, en degradering.
Jag gjorde en väldigt, väldigt, väldigt noggrann självutvärdering,
och kom fram till att mina färdigheter passar bäst hos en vanlig poolpojke.
-Okej, du är degraderad. -Underbart.
Tack så mycket, Diane. För att fira, kanske vi kan gå till ditt kontor
för en sista… Okej, då firar jag ensam.
Mina damer, vilka är redo för lite mangomargaritas? Två?
Nämen, se vem som är här.
-Herr Perfekt. -Alltid ett nöje att träffa dig, Esteban.
Är Máximo här?
Jag ville träffa Don Pablo
för jag hoppades på att själv få en andra chans.
Nå…
Vad kan jag göra för dig?
Jag vet att jag begick ett misstag,
men jag är nu säkrare än nånsin att jag hör hemma på hotellet.
Jag vill få tillbaka mitt jobb på Las Colinas.
Det var inte lite begärt.
Men…
…Diane är oerhört förtjust i dig, och vet hur värdefull du var för hotellet.
Jag tror hon skulle vara öppen för att ge dig en andra chans,
men du måste bevisa att Espectacular aldrig skulle komma åt dig igen.
Vad skulle Diane säga om jag sa att jag kunde garantera
att Espectacular aldrig nånsin skulle störa nån på hotellet igen?
Jag vet exakt vad hon skulle säga:
Berätta mer. Jag lyssnar.
-Jag lyssnar. Berätta mer. -Attans, så nära.
Jag inspirerades av nåt Ricardo Vera sa.
Att han önskade att han skapat fler allierade än fiender.
Kanske skulle vi gå längre som allierade än som fiender.
-Och med "vi" menar du? -Don Pablo, får jag?
Diane, alltid ett nöje.
Vänta. Lyssna på Máximos idé först.
Om du fortfarande är missnöjd sen, då kastar du häftapparaten.
Ja. Jag ser er bokning. Okej.
Hej, Ximena.
Du råkar inte ha sett några brev till mig från Lorena?
Hon brukar skriva då och då, men nu har jag inte fått nåt på en vecka.
Jag såg ett brev från henne nyligen.
-Fick du det? -Nej.
Har nån stulit Lorenas brev till mig?
Kan det vara möjligt?
Vem skulle göra så och varför? Har jag gjort nåt mot nån?
Eller är det ett missförstånd?
Okej.
-Tack ändå. -Hejdå.
Det där är mitt brev!
Hallå!
Istället för att bråka med Fabián, ska vi samarbeta?
Kan jag kasta häftapparaten ändå?
Las Colinas och Espectacular ska samarbeta med kändisarna som bor här
för att skapa deras egna läckor om de nyheter vi söker.
På det sättet får jag en stadig ström exklusiva historier.
Gästerna får godkänna det som rapporteras om dem.
Och Las Colinas får ett rykte bland eliten
som det enda hotell där man slipper oönskad exponering.
Alla vinner.
Om det fungerar är det briljant. Kan vi göra nåt slags test?
Don Pablo har redan pratat med en av gästerna,
och han är villig att samarbeta.
Förlåt, han är inte här. Jag öppnade för att få in luft.
Men det är Rodolfo.
Jag visste det!
Du har stulit våra brev till varandra!
-Sluta spela dum med mig! -Ja!
Skyll på mig! Jag har alltid hatat att du dejtar min niece!
-Jag var tvungen att sätta stopp. -Det här är det värsta du nånsin gjort.
Och jag såg dig ta en tugga av en levande höna.
Varför gjorde du så mot oss?
Hon är bättre än du förtjänar,
och jag låter henne aldrig mer dejta en råtta som du!
Var är hennes brev till mig?
Det säger jag aldrig.
Fasiken, jag borde inte ha tittat mot skåpet med upphittade saker.
Men, jag håller det alltid låst.
Attans. Jag lämnade det öppet!
Nej…
Kära Memo,
det här är det värsta brev jag nånsin skrivit.
Min familj har inte råd att skicka mig till Acapulco,
så jag kommer inte arbeta på Las Colinas den här sommaren.
Att långdistansdejta dig har varit tortyr.
När jag trodde vi skulle ses inom kort, kunde jag uthärda det.
Men nu är det för mycket för mig.
Det här mitt sista brev till dig…
…"Lorena".
Gömde du brevet…
…för att skydda mig?
Tjugo sekunder till.
Sen klarar jag inte mer vänlighet.
Varenda vrå i det här hemmet är fyllt av minnen, Hugo.
Máximo.
Máximo!
Det är tidigt. Idag ska jag försöka återfå mitt jobb på hotellet.
Varför är du vaken?
När jag bodde med Julia provade jag kaffe.
Det är så gott, det verkligen väcker en,
framförallt när man tar en massa socker, som jag.
Hur som helst, jag ska hälsa på henne idag.
-Ska jag bjuda henne på bröllopsfesten? -Ja!
Kanske inte, hon gjorde klart att hon inte vill ha med mig att göra.
Man vet aldrig.
Mamma ville ju inte ha nåt att göra med Esteban,
men jag fortsatte ha sönder saker i lägenheten,
han fortsatte laga dem, och stamma och svettas,
och imorgon gifter de sig…
Ser du? Det handlar lika mycket om Julia som det gör om mig…
Jag kommer!
…och hennes beslut att ta det hon ville ha.
-Hej. Kom in. -Hola.
Jag har lagt allt du lämnade i väskan där.
Det är mest strumpor och en grotesk mängd godis.
-Tack. Är du sjuk? -Nej, men jag har sjukanmält mig.
Chad åker idag och att ta farväl framför alla…
…det är för skumt för mig.
Och tänk om Diane vill avskeda mig nu när Chad har åkt?
Jag klarar inte allt det där.
Wow, alla gör slut.
Jag och Roberta,
du och Chad…
…Máximo och Isabel…
Ja, jag hörde det.
Ytterligare två personer jag försöker undvika.
Nåväl,
som du vet gömde jag mig en hel del det senaste året.
Och så du vet, mina problem förbättrades inte
förrän jag konfronterade dem.
Samma dag som jag hoppades på en nystart,
tog nån annan farväl.
Jag kommer sakna er. Verkligen.
Héctor,
-förlåt att jag nästan fick dig avskedad. -Ingen fara, amigo.
Men ett tag trodde jag att jag var Héctor, a-kasse-receptor.
"Hermigo."
"Memigo."
Lycka till, Chad.
Glöm inte att skriva.
Jag har ingen annan som skriver till mig längre.
Det ska bli.
Var försiktig där ute.
Om du behöver nåt, vadsomhelst…
Då ringer jag Don Pablo.
Då så, hörni,
det har varit väldigt…toppen.
Tjejer tackar
för idioter
goda nachos.
Jag…
…kommer sakna…
…alla av…
…er.
Hejdå.
-Okej. -Héctor.
Ligg inte med min mamma.
Det var riktigt bra spanska.
Chad.
Lycka till med allt.
Jag hoppas du får en fin resa och att du hittar allt du söker.
Tack. Du också.
Jag ska förbereda allt.
Jag drar.
Hejdå. Adios!
Det var inte så farligt.
Ser du?
Varje person Julia träffade gav henne tillräckligt självförtroende
att konfrontera nästa person.
Sara ledde till Chad, och Chad ledde till…
Julia, kom till mitt kontor.
Jag tar det snabbt. Det finns inga skäl att dra ut på det.
Du får sparken.
Herregud, jag skojade!
-Trodde du jag menade allvar? -Det är väl klart att jag gjorde.
-Din min… -Det var ett uselt skämt, Diane.
Vad är det för fel på allas humor på det här stället?
Nej, jag ville prata med dig
för att ett par butiker i staden vill sälja dina kläder.
Vad sägs om att öka på produktionen under kommande veckor?
Ja! Absolut!
-Såvida du inte skämtar igen? -Det hade inte varit kul.
Men gratulerar!
Och Diane gav Julia tillräckligt med självförtroende
för att konfrontera nästa person
-hon hade undvikit. -Herregud.
Kom tillbaka!
Bryt!
Nå?
Så bra.
-Var det sorgligt? Okej. -Jätte!
Tanken var att Rodolfo skulle haft
ett exklusivt, privat bröllop på Las Colinas,
men att hans fästmö lämnade honom vid altaret, förtvivlad.
Och att Espectacular i hemlighet lyckades fånga all förtvivlan.
EXKLUSIVT!
Följande veckor blev det Espectaculars största scoop för året.
Och Rodolfos förtvivlan över att lämnas av en kvinna
kväste alla rykten om honom under en lång tid.
Alla vann.
Máximo, bara Máximo.
Det säger sig självt att du får tillbaka jobbet.
Jag ser gärna att du säger det ändå.
Du får tillbaka jobbet!
Tack så mycket, ms Davies.
Får jag ta hem de här blommorna? Min mamma gifter sig imorgon
och jag ska överraska henne med en liten fest.
Självklart.
Han gjorde ett kolossalt misstag,
men han har räddat hotellet jag vet inte hur många gånger.
Och han har gjort mycket för de som arbetar här.
Jag undrar vad vi kan göra för honom.
Ja.
Ja. Varför låter det så konstigt?
Ja.
Varför kan det inte låta normalt?
Åh, Nora.
Du är lika vacker som den dag vi gifte oss.
Ska vi gå?
Du anar inte hur tacksam jag var, efter så lång tid,
att vårt hem var lyckligt igen.
Kom inte sent, okej?
-Nej! -Vi ses där.
Ja.
Okej. Mycket bra.
Nu ska vi förvandla gården till ett sagoland.
-Säkert att vi hinner? -Vi har en timme på oss.
Du anar inte vad vi kan göra.
FEMTIOFEM MINUTER SENARE…
Nu är det ännu mer patetiskt.
Du har rätt. Det är hemskt.
Jag ville bara göra nåt fint för mamma…
Vad är det här?
Det du och din familj förtjänar.
Du övertygade Ricardo Vera, och löste problemet med Espectacular.
-Du offrade din dricks för att hjälpa mig. -Du och din mor återförenade min familj.
Varje gång du stod bredvid mig såg jag ännu stiligare ut.
Du har gjort så mycket för människorna på Las Colinas.
Det är ett nöje att återgälda dig.
Gå till din mors bröllop. Vi tar hand om det här.
Tack, allihop.
Jag är väldigt…
…Tack.
Sara, Memo, kom igen.
-Hejdå! -Hejdå!
Nora, tar du Esteban till din äkta make?
Ja.
Esteban. Tar du Nora till din äkta maka?
Ja.
Det är därför man övar.
Då förklarar jag er man och hustru.
Du kan kyssa bruden.
Samtidigt,
sökte Julia upp nästa person hon behövde prata med.
Hej.
Hej, Isabel.
Jag vill be om ursäkt.
Okej.
Du…
…jag var inte ärlig om vad som hände mellan Máximo och mig…
…och därför vill jag be om ursäkt.
Jag vill bara att du ska vara lycklig.
Tack.
Var det allt?
Ja, det var allt.
Jag vill inte att nån ska vara arg på mig. Framför allt inte du.
Jag vet. Men det är ditt problem.
Vad menar du?
Du oroar dig alltid över vad andra människor tycker!
Du tackade ja till ett frieri du var osäker på
-för att slippa orsaka en scen! -Du sa åt mig att satsa på Chad!
Nej. Jag sa åt dig att ta ett beslut!
-Det gjorde jag! -Men inte det du ville!
Jag kommer alltid bry mig om dig…
…men det här med Máximo hände
för att du inte var ärlig med vad du ville ha.
Vad vill du att jag ska göra?
Sluta ställa den frågan.
Plötsligt fanns det bara en sista person
Länge leve bröllopsparet!
Kyss, kyss, kyss!
Oroa dig inte, Memo.
Det väntar oss båda bra saker framöver.
Hur kan jag bli lycklig igen när jag vet…
Jag älskar den här sången!
Máximo.
Nu när du fått tillbaka ditt jobb och jag har befordrats neråt,
verkar det som om vi kommer arbeta ihop igen.
Det gläder mig. Jag gillar dig.
Du påminner mig om en sorgligare, svagare,
något tillplattad version av mig själv
med mindre fötter, mindre voluminösa lockar och en…
Vart tog han vägen? Jag gav honom en komplimang.
Don Pablo. Diane. Är det sant? Är jobbet som poolpojkechef ledigt?
Ja. Men du kommer inte få det.
Enligt min överenskommelse med Don Pablo, kommer han vara ledig mer.
Då behöver jag nån som tar hans plats temporärt,
och när han pensionerar sig, permanent.
Du kommer inte hinna vara chef över poolpojkarna.
Du kommer förbereda dig för att ta över efter mig på Las Colinas.
Vi kommer äntligen vara Dianes högra och vänstra hand.
För din lovande framtid, där på Las Colinas.
Vi behöver fortfarande en poolpojkechef.
Jag kanske känner den perfekta killen.
Som jag sa,
det var andra chansernas tid.
Máximo.
-Vi ser bra ut! -Eller hur?
Det kräver disciplin. Vi håller en strikt diet.
Massa träning.
Jag saknar glass.
Vad!
Jag gillar glass!
Máximo,
du måste lova mig att du alltid ska minnas din familj,
och aldrig glömma bort vad som är viktigt i livet.
Varför säger du så?
Du är Máximo Gallardo Ramos.
Världen ligger för dina fötter.
Men utmaningarna du mött hittills är ingenting mot vad som väntar.
Lova mig!
Lova att du inte blir för upptagen av din jakt på "mer".
Gör bättre val än jag gjorde gällande dem du älskar,
om var du hör hemma, om vad som verkligen är viktigt.
Om du inte gör det,
kommer du såra några av de människor vi älskar allra mest.
Jag önskar jag kunde lova det…
…men du vet att jag inte kan ändra det jag kommer göra.
Jag måste genomleva det.
Som du gjorde.
Morbror Máximo.
Förlåt, Hugo.
Som jag sa,
massa minnen i det här huset.
Det fanns en person som inte var med på festen.
Lupe. Det fanns ett gott skäl till det.
Lycka till, Chad. Glöm inte att skriva.
Jag har ingen som skriver till mig längre.
Och det var så det här hände.
När kom du hit?
Moster Lupe skickade efter mig idag.
Har du betalat för det här?
Lupe.
Å min makes och mina vägnar…
…vill vi tacka er för allt.
För att ni gjort den här dagen oförglömlig och speciell för oss.
Men det finns en person jag vill tacka allra mest…
…Sara.
Jag vet inte varför jag trodde att hon menade mig.
Under tolv år har jag ensam skött om den här familjen.
Och hela tiden tänkte jag:
"Det här klarar jag själv. Jag behöver inget mer."
Och det är sant,
det gör jag inte.
Förlåt, Esteban.
Men Sara, envisa Sara…
…ville att hennes mor skulle ha mer än bara det hon "behövde".
Och för det är jag så tacksam.
Och Máximo,
som arbetat så hårt för vår skull, och Esteban
som höll oss samman
när vi kunde ha splittrats för evigt.
Att få en andra chans till kärlek…
…kan vara skrämmande.
Men nu ser jag att det även kan vara underbart.
Låt aldrig rädsla stå i vägen för kärlek.
Och när ni har tur nog…
…att få den där andra chansen, som vi, då tar ni den.
Tack, mina barn, för att ni lärde mig det.
Två gånger nu har ni hjälpt mig att se saker tydligare.
För kärleken!
Nora, Esteban, vi har en sista överraskning till er här ikväll.
Det är Rodolfo!
Du tillhör familjen nu.
Tack, Lupe. Jag är så lycklig.
Bra.
Du har en månad på dig att fria.
Máximo.
Julia.
Hur visste du att jag var här?
Vi tycks förstå varandra.
Båda drömmer stort.
Vi älskar att se ut över världen och drömma om framtiden.
Det här var sjunde platsen jag gick till.
Máximo…
Jag har lärt mig att vara ärligare mot mig själv,
och att inte vara rädd för att kämpa för det jag vill ha.
Det är därför jag är här.
Jag vill ha mer.
Jag vill förverkliga mina drömmar.
Jag vill…
Jag vill vara med dig.
I månader önskade jag mig en andra chans att göra om nyårsafton.
Julia.
Från första gången jag såg dig,
visste jag att vi var menade för varandra,
och det har bekräftats mer och mer varenda dag.
Gott nytt år.
Du ser, inte ens halva året hade gått.
Men var och en av oss hade kommit så långt vad gällde att veta
precis var vi hörde hemma.
Vissa av oss hade hittat personen vi skulle vara med.
Vissa av oss hade hittat självförtroende för vilka vi var och var vi ville vara.
Vissa av oss visste att vår plats i livet var där vi redan befann oss.
Eller en plats där vi redan varit.
Andra insåg att vi behövde komma bort.
Och för andra…
…var det ett nytt äventyr.
Och för vissa av oss,
var vi inte så nära slutet som vi trodde att vi kanske var.
Så du och Julia dejtade? Hur länge?
-Hur slutar historien? -Varför tror du den är slut?
Ja, vi började dejta.
I hemlighet.
Och det var då galenskaperna började.
Men allt började den kvällen.
Julia lärde sig att inte gömma sig från livet
och konfrontera dem hon var rädd för att träffa.
Exakt, Hugo.
Och det är min läxa för dig för…
Åh, fa…
Tänker du ta lärdomen och använda den mot mig?
Det är dags att träffa henne.
-Jag antar att du inte vill vänta i bilen? -Glöm det. Jag ska träffa Julia.
Vem sa att det är Julia?
Kom igen, tío. Nu går vi.
Okej.
Pappa?
Jösses jä…
Undertexter: Victoria Heaps