IŠNUOMOJAMA
Antras šansas, Hjugai.
Nedažnai gyvenimas jį suteikia.
Bet kažkodėl
tą 1985-ųjų pavasarį jų buvo apstu.
Mano sesuo ir mūsų šeima suteikė antrą šansą vieni kitiems,
Dajana gavo antrą šansą su donu Pablu.
O mano mama gavo antrą šansą meilėje.
Na, mama, padarykim nedidelę šventę čia, kieme, kai grįšit iš bažnyčios.
Noriu, kad ši diena būtų ypatinga.
Ne, viskas gerai.
Aš jau turėjau dideles vestuves.
Man nereikia šventės.
Taip, Maksimai. Tavo mama jau turėjo dideles vestuves.
O aš?
Man tai bus pirmosios vestuvės.
Bet nekreipkit į mane dėmesio.
Nors būtų smagu…
Pasipuošt mėlynu smokingu.
Mėlynu?
Ne, būsi panašus į Smurfą.
Tai aišku!
Žinoma! Aš tik pajuokavau.
Galit įsivaizduoti? Aš toks…
Mums daugiau nieko nereikia.
Atsiprašysiu.
Vis viena surengsime jiems šventę.
Gerai! Man patinka neklausyti mamos.
Be to, jiems būtų labai malonu.
Taip, ir dėl to.
Tuojau grįšiu.
Pabandysiu grąžint tą mėlyną smokingą.
Man sakė, kad pinigų už jį negrąžins!
Na, o donas Pablas grįžo į Las Kolinasą
pačiu laiku, kad pasitiktų vieną mėgstamiausių savo svečių.
Popžvaigždę Rudolfą.
- Rudolfai. - Done Pablai.
Malonu tave matyt, bičiuli.
- Ir man. - Susipažink su Karla.
Rudolfai, kaip sekas?
Ar gandai dėl vedybų - tikri?
RUDOLFAS MANO MEILĖ
Tu eik, mieloji.
Aš tave pasivysiu.
Šitaip pavargau nuo to cirko.
Mes su ja neturime nieko bendro.
Išskyrus mūsų abiejų potraukį kariškiams.
Eime. Tu esi namie.
Tuo tarpu Dajanai teko aiškintis su vienu problematiškiausių darbuotojų.
Dajana, noriu pasikalbėti.
Mane reikia pažeminti.
Norėjai pasakyt, paaukštinti?
Ne, pažeminti.
Aš labai labai labai sąžiningai save įvertinau
ir supratau, kad pagal savo gebėjimus labiau tinku dirbti prie baseino.
Gerai, tu pažemintas.
Nuostabu.
Labai ačiū, Dajana.
Galėtume tai atšvęsti tavo kabinete
ir paskutinį kartą…
Gerai, galiu atšvęst ir vienas.
Ponios, kam mangų margaritos? Dvi?
Ką aš matau.
Ponas Tobulybė.
Visuomet malonu tave matyti, Estebanai.
Ar Maksimas namie?
Paprašiau dono Pablo susitikti,
nes vis dar tikėjausi antro šanso.
Na…
Kuo galiu tau padėti?
Žinau, kad padariau siaubingą klaidą,
bet dabar, kaip niekada, esu įsitikinęs, kad mano vieta - viešbutyje.
Labai norėčiau vėl dirbti Las Kolinase.
Nelengva užduotis.
Bet…
Dajanai tu labai patinki,
ir ji žino, kiek naudos atnešei viešbučiui.
Esu tikras, ji suteiktų tau antrą šansą,
bet tau teks įrodyti, kad daugiau niekada neturėsi reikalų su „Espectacular“.
Kaip manai, ką pasakytų Dajana, jei patikinčiau ją,
kad „Espectacular“ daugiau niekada niekam viešbutyje netrukdys?
Tiksliai žinau, ką ji pasakytų.
Kalbėk. Įdėmiai klausau.
Įdėmiai klausau. Kalbėk.
Velnias, neatspėjau.
Mane įkvėpė Rikardas Vera.
Jis sakė, kad gailisi, jog įsigijo daugiau priešų nei draugų.
Galbūt ir mes bendraukime kaip draugai, ne priešai.
„Mes“ - tai kas?
Done Pablai, galiu?
Dajana, malonu, kaip visada.
Palauk. Pirma išklausyk Maksimą.
Jei jo idėja tau nepatiks, tada galėsi paleisti į jį segiklį.
Taip. Susitarėm. Gerai.
Gal kartais matei laišką nuo Lorenos?
Paprastai ji man rašo kas dvi dienas,
bet jau visą savaitę nieko iš jos negaunu.
Mačiau jos laišką prieš kelias dienas.
Tu jo negavai?
Ne.
Kažkas vagia Lorenos laiškus?
Rimtai?
Kas ir kodėl taip pasielgtų?
Ką aš jiems padariau?
O gal tai tik nesusipratimas?
Ką gi.
Na, ačiū tau.
Iki.
Tai mano laiškas!
Taigi, turiu ne pyktis su Fabianu, o su juo bendradarbiauti?
Galiu su tuo sutikti ir vis viena mesti segiklį?
Viešbutis ir „Espectacular“ bendradarbiaus su čia apsistojusiomis garsenybėmis,
kurios galės pačios tekinti informaciją apie save.
Tokiu būdu aš turėsiu nuolatinį ypatingų naujienų srautą.
Svečias galės pats pasirinkti, kas apie jį bus pranešama.
Elito sluoksniuose Las Kolinasas įgis vienintelio viešbučio,
saugančio nuo nepageidaujamo dėmesio, reputaciją.
Ir visiems gerai.
Na, jei tai pasiteisins, bus puiku.
Gal reikėtų išbandyti?
Donas Pablas jau pasikalbėjo su vienu mūsų svečiu,
ir jis sutiko dalyvauti.
Atsiprašau, jo čia nėra.
Atidariau duris, kad įeitų daugiau oro.
Bet tas svečias - Rudolfas.
Taip ir žinojau!
Tu vagi mūsų laiškus!
Neapsimetinėk čia!
Taip!
Aš kalta! Man niekada nepatiko, kad susitikinėji su mano dukterėčia!
Norėjau jus išskirti bet kokia kaina.
Tai blogiausias poelgis tavo gyvenime.
O aš esu matęs, kaip kandai gyvam viščiukui.
Kodėl nori mus išskirti?
Nes ji tau yra per gera,
ir aš neleisiu jai susitikinėti su tokiu moliu!
Kur jos laiškas?
Nė už ką nesakysiu.
Po galais, be reikalo žvilgtelėjau į rastų daiktų spintą.
Bet
laikau ją visuomet užrakintą.
Velnias. Palikau atrakintą!
Ne…
Brangus Memai,
tai bus liūdniausias laiškas, kokį kada nors teko rašyti.
Mano šeima neturi pinigų, kad išleistų mane į Akapulką,
tad šią vasarą Las Kolinase aš nedirbsiu.
Bendrauti su tavim per atstumą - tikra kančia.
Kai galvojau, kad netrukus pasimatysim, dar galėjau ištverti.
Bet daugiau šitaip negaliu.
Tai bus paskutinis mano laiškas tau…
„Lorena“.
Tu slėpei nuo manęs laišką…
nenorėdama manęs liūdinti?
Dar dvidešimt sekundžių.
Tik šitiek laiko galiu toleruot malonybes.
Kiekvienas šio namo centimetras - kupinas prisiminimų, Hjugai.
Dar labai anksti.
Man reikia pasiruošt, kad atgaučiau darbą Las Kolinase.
O tu ko taip anksti atsikėlei?
Kai gyvenau pas Chuliją, pirmąkart paragavau kavos.
Nerealu, ji iš tikrųjų išbudina,
ypač jei su tiek daug cukraus, kiek aš įsidėjau.
Nesvarbu,
šiandien ketinau pas ją užsukti.
Nori, kad pakviečiau ją į šventę?
Taip!
Nors gal ne,
ji aiškiai leido suprasti, kad nenori turėt su manim nieko bendro.
Niekada negali žinoti.
Pavyzdžiui, mama nenorėjo turėt nieko bendro su Estebanu,
bet aš gadinau namuose daiktus,
jis juos mikčiodamas ir prakaituodamas taisydavo,
ir, štai, rytoj - jų vestuvės…
Matai, Hjugai, ši dalis - tiek pat apie Chuliją, kiek ir apie mane…
Einu!
…ir kaip ji pagaliau nusprendė daryti tai, ko geidė jos širdis.
- Labas! Užeik. - Sveika.
Viską, ką palikai, sudėjau į krepšį.
Čia beveik vien kojinės ir saldainiai.
Ačiū. Sirguliuoji?
Ne, bet…
Darbe pasakiau, kad sirguliuoju.
Šiandien išvyksta Čadas, todėl atsisveikinti visų akivaizdoje…
būtų nelabai jauku.
Be to, jeigu dabar, kai Čado nebebus, Dajana norės mane atleisti?
Negalėčiau šito išverti.
Tai bent, visi išsiskyrė.
Mes su Roberta,
jūs su Čadu…
Maksimas su Izabele…
Taip, girdėjau.
Tai dar du žmonės, kurių nenorėčiau sutikti.
Na,
kaip žinai, pastaruoju metu aš irgi slapsčiausi.
Patikėk, mano problemos niekur nedingo,
kol nepradėjau žvelgti joms į akis.
Dieną, kai ruošiausi vėl pradėti dirbti Las Kolinase,
kai kas su juo atsisveikino.
Aš jūsų labai pasiilgsiu. Tikrai.
nepyk, kad vos neišmečiau tavęs iš darbo.
Pamiršk, amigo.
Nors ir buvau išsigandęs, kad tapsiu Hektoru laisvo oro direktorium.
Sėkmės, Čadai.
Nepamiršk rašyti.
Man daugiau niekas neberašo laiškų.
Būtinai parašysiu.
Saugok save.
Jei tau ko nors prireiks, bet ko…
Paskambinsiu donui Pablui.
Na, bičiuliai,
buvo labai malonu.
Ačiū merginoms,
o idiotams -
labos nakties.
Aš…
pasiilgsiu
jūsų
visų.
Likite sveiki.
- Ką gi. - Hektorai.
Nemiegok su mano mama.
O jis gerai pramoko ispaniškai.
Sėkmės tau.
Linkiu geros kelionės ir susirasti tai, ko ieškai.
Ačiū. Ir tau.
Einu ruoštis.
Išvažiuoju.
- Iki. - Viso!
Nebuvo jau taip blogai.
Supranti?
Visi, su kuo pasikalbėjo Chulija, suteikė jai pakankamai pasitikėjimo
susitikt akis į akį su kitu žmogum.
Sara nuvedė ją pas Čadą, na, o Čadas…
Chulija, lauksiu tavęs kabinete.
Pasakysiu tiesiai šviesiai.
Nėra reikalo tempti gumos.
Tu atleista.
O Dieve, aš pajuokavau.
Negi pamanei, kad aš rimtai?
Žinoma, kad pamaniau.
- Net tavo veidas persikreipė. - Tai buvo žiauru, Dajana.
Kur dingo visų humoro jausmas?
Ne, pasikviečiau tave pasikalbėti,
nes dar kelios parduotuvės nori prekiauti tavo drabužių linija.
Kaip manai, galėsi pristatyt daugiau drabužių per artimiausias savaites?
Taip! Žinoma!
O jūs nejuokaujat?
Ne, tai nebūtų juokinga.
- Sveikinu! - Ačiū!
Dajana suteikė Chulijai pakankamai pasitikėjimo
susitikt akis į akį su dar kitu žmogum,
- kurio ji stengėsi išvengti. - O Dieve.
Sugrįžk!
Nufilmuota!
Na, kaip?
Puikiai.
- Atrodžiau liūdnas? Gerai. - Žiauriai liūdnas!
Pagal mūsų planą, Rudolfas norėjo surengti
itin prašmatnias vedybas Las Kolinase,
bet jo sužadėtinė pabėgo nuo altoriaus ir paliko jį priblokštą.
O „Espectacular“ slapta pavyko viską nufilmuoti.
KARŠČIAUSIA NAUJIENA!
Per kelias savaites ši naujiena taps „Espectacular“ metų sensacija.
Rudolfo širdies skausmas dėl to, kad jį paliko moteris,
ilgam nutildys gandus apie jį.
Ir visiems bus gerai.
Maksimai, tiesiog Maksimai.
Nereikia nė sakyt, kad esi vėl priimtas į darbą.
Norėčiau, kad pasakytumėt.
Esi vėl priimtas į darbą!
Labai ačiū, p. Deivis.
Galiu neštis šias gėles namo?
Rytoj išteka mano mama,
noriu ją nustebint nedidele švente mūsų kieme.
Žinoma.
Padarė vieną didžiulę klaidą,
bet išgelbėjo šį viešbutį nežinia kiek kartų.
Ir padarė daug gero čia dirbantiems žmonėms.
Įdomu, ką gero galėtume padaryti jam.
Sutinku.
Kažkaip keistai skamba.
Sutinku.
Kodėl nenormaliai skamba?
Atrodai taip gražiai, kaip per mūsų vestuves.
Einam?
Neįsivaizduoji, koks buvau dėkingas, kad po šitiek laiko
mūsų namai vėl buvo kupini šurmulio ir laimės.
Nevėluokit, gerai?
- Gerai! - Pasimatysim ten.
Gerai.
Ką gi. Labai gerai.
Paverčiam mūsų kiemelį stebuklų šalim.
Manai, mums pakaks laiko?
Turime visą valandą.
Nustebsi pamačius, ką mes galim.
PO 55 MINUČIŲ…
Dar baisiau, negu buvo.
Tu teisi. Atrodo tragiškai.
Tik norėjau nudžiuginti mamą…
Kas čia?
Ko nusipelnei tu ir tavo šeima.
Tu laimėjai Rikardo Veros palankumą, išsprendei problemą su „Espectacular“.
Dėl manęs paaukojai savo arbatpinigius.
Judu su mama suvienijote mano šeimą.
Kaskart, kai stovi šalia, aš atrodau dar gražesnis.
Padarei daug gero Las Kolinaso žmonėms.
Dabar mes norime tau atsilyginti.
Jūs eikite į bažnyčią.
O mes viskuo pasirūpinsim.
Ačiū visiems.
Esu labai…
Ačiū.
Sara, Memai, bėgam.
Iki!
Nora, ar sutinki imti Estebaną sau į vyrus?
Sutinku.
Ar sutinki imti Norą sau į žmonas?
Sutinku.
Štai kodėl reikėjo pasirepetuoti.
O dabar skelbiu jus vyru ir žmona.
Galite pabučiuoti nuotaką.
Tuo tarpu
Chulija norėjo akis į akį susitikt ir pasikalbėt su dar vienu žmogum.
Labas.
Labas, Izabele.
Atėjau atsiprašyti.
Gerai.
Klausyk…
Nebuvau tau atvira dėl to, kas nutiko tarp mūsų su Maksimu…
todėl ir atėjau atsiprašyti.
Tik noriu, kad būtum laiminga.
Ačiū.
Viskas?
Taip, viskas.
Nenoriu, kad kas nors laikytų ant manęs pyktį.
Ypač tu.
Žinau.
Manau, tai ir yra tavo problema.
Kaip suprasti?
Tu amžinai jaudiniesi, ką galvoja kiti!
Sutikai tekėti, pati nežinodama, ar to nori,
ir tik todėl, kad pabijojai kitų reakcijos!
Pati man sakei, kad sutikčiau tekėti už Čado!
Ne. Sakiau tau apsispręsti!
Aš ir apsisprendžiau!
Bet tu norėjai ne to!
Tu man visuomet būsi brangi,
bet ta painiava su Maksimu nutiko tik todėl,
kad neklausei savo širdies.
Ir ką man tada daryti?
Baik uždavinėti tą klausimą.
Taigi,
liko paskutinis žmogus, su kuriuo reikėjo pasimatyti Chulijai.
Tegyvuoja jaunavedžiai!
Kartu!
Neliūdėk, Memai.
Ir mums su tavim nusišypsos laimė.
Kaip galėsiu kada nors būt laimingas, žinodamas, kad…
Dievinu šią dainą!
Dabar, kai grįžai į savo darbą, o mane pažemino pareigose,
regis, vėl kartu dirbsime.
Labai dėl šito džiaugiuosi.
Tu man patinki.
Tu man primeni liūdnesnį, silpnesnį
ir šiek tiek mažesnio ūgio mane
su mažesnėmis pėdomis, mažiau vešliomis garbanomis ir la…
Kur jis dingo? Tik norėjau jį pagirti.
Done Pablai. Dajana. Ar tai tiesa?
Baseino vadovo kėdė - vėl tuščia?
Taip. Bet tu jos negausi.
Pagal mūsų susitarimą su donu Pablu, jis turės daugiau išeiginių dienų.
Vadinasi, man reikės žmogaus, kuris pavaduotų jį laikinai,
o kai išeis į pensiją - ir nuolatinai.
Tu neturėsi laiko dirbti baseino vadovu.
Tau reikia ruoštis perimti iš manęs pareigas Las Kolinase.
Pagaliau tapsime abiem Dajanos rankomis.
Už tavo šviesią ateitį ten, Las Kolinase.
Žinoma, mums teks susirasti ir naują baseino vadovą.
Manau, žinau tinkamiausią kandidatūrą.
Kaip sakiau,
tai buvo antrų šansų metas.
Mes puikiai atrodom!
Pats žinau!
Na, tam reikia nemažai pastangų.
Tenka laikytis griežtos dietos.
Daug sportuoti.
Pasiilgstu ledų.
Ką?
Dievinu ledus!
pažadėk man, kad niekada nepamirši savo šeimos
ir visada prisiminsi, kas gyvenime yra svarbiausia.
Kodėl man tai sakai?
Tu esi Maksimas Galjardas Ramosas.
Visas gyvenimas - tau prieš akis.
Bet tie iššūkiai, su kuriais teko susidurti,
yra niekis, palyginti su tuo, kas tavęs laukia ateityje.
Pažadėk man!
Pažadėk man, kad visomis išgalėmis nesivaikysi „daugiau“.
Nedaryk mano klaidų - labiau rūpinkis tais, kuriuos myli,
savo kilme
ir tuo, kas gyvenime svarbiausia.
Priešingu atveju
įskaudinsi kai kuriuos žmones, kuriuos mylime labiau už viską.
Norėčiau tau tai pažadėti…
Bet juk žinai, kad negaliu pakeisti to, ką ketinu daryti.
Tiesiog turiu tai patirti.
Kaip kad tu patyrei.
Dėde Maksimai.
Atleisk, Hjugai.
Kaip sakiau,
šie namai kelia daugybę prisiminimų.
Tąkart šventėje nesimatė vieno žmogaus.
Lupės. Dėl labai svarbios priežasties.
Sėkmės, Čadai.
Nepamiršk rašyti.
Man daugiau niekas neberašo laiškų.
Štai kodėl jos nebuvo.
Kada atvažiavai?
Šiandien. Mane parsivežė teta Lupė.
Tu sumokėjai už kelionę?
Mes su vyru
norime jums už viską padėkoti.
Už šią nuostabią šventę, kurią mums sukūrėte.
Bet yra vienas žmogus, kuriam norėčiau padėkoti labiausiai…
Taip ir maniau, kad ji kalba ne apie mane.
Dvylika metų viena rūpinausi mūsų šeima.
Visą laiką galvojau:
„Viską galiu pati. Man daugiau nieko nereikia.“
Ir tai yra tiesa,
man nieko nebereikia.
Atleisk, Estebanai.
Bet užsispyrėlė Sara
norėjo savo mamai daugiau, ne tik tai, ko man „reikėjo“.
Ir už tai jai esu be galo dėkinga.
Taip pat ir Maksimui,
kuris šitaip sunkiai dirbo dėl mūsų, ir Estebanui,
kuris išsaugojo mūsų vienybę,
kai galėjom išsiskirti amžiams.
Pamilti antrą kartą…
gali būti baugu.
Bet dabar žinau, kad tai gali būti ir nuostabu.
Neleiskite, kad baimė taptų kliūtimi meilei.
Ir jei jums pasiseks…
sulaukti antro šanso kaip mums, nepaleiskit jo.
Ačiū, mano vaikai, kad šito mane išmokėte.
Jau du kartus padėjote man praregėti.
Už meilę!
Nora, Estebanai, šįvakar turime jums dar vieną staigmeną.
Dabar tu esi mūsų šeimos narys.
Ačiū, Lupe. Aš labai džiaugiuosi.
Puiku.
Turi vieną mėnesį, kad pasipirštum.
Iš kur žinojai, kad būsiu čia?
Nes mudu jaučiam vienas kitą.
Abu turime didelių siekių.
Abu mėgstame svajoti ir įsivaizduoti savo ateitį.
Beje, ši vieta - jau septinta, kur tavęs ieškau.
Aš mokausi klausyti savo širdies
ir nebijoti siekti to, ko noriu.
Todėl ir atėjau čia.
Aš noriu daugiau.
Noriu įgyvendinti savo svajones.
Noriu…
Noriu būti su tavim.
Ilgus mėnesius svajojau apie antrą šansą Naujųjų išvakarėse.
Nuo tos akimirkos, kai tave pamačiau,
žinojau, kad mums lemta būti kartu,
ir sulig kiekviena diena šis žinojimas tik stiprėjo.
Laimingų Naujųjų.
Žinai, Hjugai, metai dar nebuvo nė įpusėję.
O mes visi nemažai pasiekėme,
ieškodami savo vietos po saule.
Vieni susirado sau žmogų, su kuriuo lemta būti.
Kiti gi įgijo pasitikėjimo, kas jie tokie, ir kur jų vieta.
Kai kurie iš mūsų jau žinojo, kad jų vieta yra ten, kur jie yra.
Arba vieta, kurioje buvo anksčiau.
Kiti suprato, kad reikia išvažiuoti.
Na, o kitiems…
tai tapo nauja pradžia.
O kai kuriems iš mūsų atrodė,
kad viskas pagaliau išsisprendė taip, kaip turėjo būti.
Tai judu su Chulija susitikinėjot?
Ilgai?
Kuo viskas baigėsi?
Kas tau sakė, kad baigėsi?
Taip, mes ėmėm susitikinėti.
Slapta.
Nuo tada viskas ėmė rutuliotis labai greitai.
Bet viskas prasidėjo tą vakarą.
Taigi, Chulija išmoko klausyti savo širdies
ir nusprendė išsiaiškinti su visais, kurių vengė.
Teisingai, Hjugai.
Būtent tokią pamoką ir norėjau…
Dabar viską apversi ir pritaikysi šią pamoką man?
Metas su ja susitikti.
Kaip suprantu, tu nenori likti mašinoje.
Nejuokauk. Susipažinsiu su Chulija.
Kas tau sakė, kad tai Chulija?
Nagi, dėde. Eime.
Ką gi.
Tėti?
Eina šik…
Išvertė Laima Banionienė