Rytą po Čado ir Chulijos šventės
buvau sumišęs.
Memas vos neprarado darbo dėl to, kad nutekinau informaciją „Espectacular“.
Aš jį išgelbėjau, leidęs Čadui patikėti, kad išdavikas yra Hektoras.
Na, o mes su Chulija pagaliau pripažinom, kad puoselėjam vienas kitam jausmus.
Bet ji buvo susižadėjusi, o aš susitikinėjau su Izabele.
Mes nieko negalėjom pakeisti.
Šitą jau girdėjom.
Atleisk. Jis labai nemandagus.
Hjugai, girdėjai posakį…
Ne.
Jis reiškia „Kaip Akapulkas Didžiąją savaitę“.
Matai, Velykų savaitė yra pats visų Akapulko viešbučių darbymetis.
Miestas - sausakimšas.
Tačiau 1985 m. Didysis penktadienis Las Kolinase buvo šiek tiek kitoks.
Prašyčiau visų dėmesio.
Taip. Prieikite arčiau.
Ačiū. Labai gerai.
Dar arčiau.
Kaip žinote, šiandien turėsime vienintelį svečią.
Naująjį mūsų viešbučio investuotoją Rikardą Verą.
Sau ir savo apsaugai jis užsisakė visą viešbutį,
tad, kaip suprantate, jis - labai privatus mūsų svečias.
Ir labai turtingas!
Norėčiau jam parodyti kai ką
labai privataus.
Ar ne?
Šis vizitas yra itin svarbus mūsų viešbučiui,
tad tik keli darbuotojai turės su juo tiesioginį kontaktą.
Visi kiti būkite pasiruošę, jei ko prireiktų. Noriu užtikrinti…
Negaliu patikėt, kad Hektoras - išdavikas.
Tas mulkis nusipelno deramos bausmės.
Išskyrus širšės įgėlimą. Šito tai niekam nelinkėčiau.
Gal turite klausimų?
Jei nebus jokių svečių,
ką visą dieną darysim?
Darykit, ką norit, tik nelįskit į akis p. Verai.
Degintis nuogiems draudžiama.
Gerai. Ačiū visiems.
Maksimai, laukiu tavęs savo kabinete.
Noriu, kad šiandien pasirūpintum p. Vera.
Tai bent, žinoma. Kada nors ir aš norėčiau tapt tokiu, kaip p. Vera.
Ačiū. Negaliu patikėt, kad pasirinkote mane.
Pasirinkau.
Dono Pablo nebėra, Hektoras pasišiukšlino, o Čadas pernelyg užsiėmęs vestuvėmis.
Vadinasi, buvau ketvirtas eilėje.
Juk žinai, aš visad sakau:
„Tai - svarbiausias mūsų svečias.“
Visais ankstesniais kartais aš melavau.
Tai yra svarbiausias mūsų visų laikų svečias.
Daryk viską, kad mūsų svečias liktų patenkintas.
Man prireiks krūvos pinigų vakarienei su juo.
Aš jūsų nenuvilsiu.
Būtent tokio požiūrio tikiuosi iš savo naujojo baseino vadovo.
O Dieve. Jūs rimtai?
Tu nusipelnei. Kai tik atleisiu Hektorą, darbas bus tavo.
Tai įvyks greitai?
Truputį vėliau. Dabar jis elgiasi nenuspėjamai,
palauksiu, kol baigsis p. Veros vizitas.
O tada jis taps…
„Hektoru laisvo oro direktorium“.
Labas, meile mano.
Nepyk, kad trukdau tave Didžiąją savaitę.
Turbūt esi ten labai užsiėmęs.
Bet… noriu pasikalbėt apie Sarą.
Man labai sunku.
Labai jos ilgiuosi ir noriu, kad ji grįžtų namo…
bet negaliu susitaikyt su tuo, ką ji padarė.
O gal galiu?
Na, nežinau…
bet jei sutiksi Jėzų,
paprašyk, kad jis man atsiųstų kokį nors ženklą, gerai?
Ačiū.
Minutėlę.
Nori pasakyt, kad abuela aplankė Jėzus?
Tai buvo netikras Jėzus, o Robertos tėtis Čučo.
Jis buvo taip apsirengęs todėl, kad vaidino Jėzų
bažnyčios nukryžiavimo procesijoje.
Tokia yra Didžiojo penktadienio tradicija.
Joje dalyvauja daugybė žmonių.
Iš esmės tai yra katalikų persirengėlių festivalis.
Ne, Memitai.
Tai nėra katalikų persirengėlių festivalis.
- Atsiprašau. - Viskas gerai.
- Nežinau, ką su tuo vaiku daryti. - Taip.
O Dieve, Čučo. Viskas gerai?
Ne, viskas blogai.
Pradedant tavo iškrypėle velnio dukra!
Ji norėjo įkalbėti mano nekaltąją Robertą daryti bedieviškus dalykus.
Dalykus, kurie prieštarauja Biblijai.
Nors, turiu pripažinti, nedažnai skaitau Bibliją.
Ji labai nuobodi.
Bet man ir nereikia, nes ir taip esu panašus į Jėzų.
Bet tu esi netikusi motina.
O dabar atsiprašysiu,
man reikia nešti kryžių.
Tą rytą, kol dar nebuvo atvykęs Rikardas,
darbuotojai linksmai leido laiką tuščiame viešbutyje.
Nutiko kai kas baisaus!
Kas yra?
Klausyk! Ką tik supratau…
kad Hektoras negali būt išdaviku!
Čadas sakė, kad Fabianas gavo informaciją tarp šeštos ir septintos valandos.
Bet visą tą laiką buvau VIP zonoje ir mačiau dirbantį Hektorą.
Jis niekur nebuvo išėjęs.
Negalime leisti, kad nukentėtų nekaltas žmogus.
Tebesapnuoju košmarus nuo to laiko, kai buvau penkerių
ir pasakiau mamai, kad į lovą prisysiojo šuo.
Reikia pasakyti Čadui.
Gerai, neskubėk taip.
Gal Hektoras to ir nepadarė, bet negi jis nenusipelnė
būti atleistas dėl kitų dalykų?
O Dieve… Hektorai!
Kai jo neliks, galėsim įgyvendinti savo svajonę, ar ne?
Būtų smagu…
Bet ne. Taip nesąžininga.
Be to, reikia išsiaiškint tikrąjį išdaviką!
Arba ne!
Maksimai, ką čia kalbi?! Kažkas kenkia Las Kolinasui…
Aš esu išdavikas.
Tu dirbai su „Espectacular“?
Aš nenorėjau, bet man labai reikėjo pinigų…
Maksimai, manęs vos neišmetė iš darbo!
Bet neišmetė! Būčiau viską padaręs, kad to nenutiktų.
Bet leisi, kad išmestų iš darbo Hektorą…
kad taptum Las Kolinaso baseino vadovu?
Tai jau moralės klausimas.
Turi pasielgti sąžiningai.
Atvyko Rikardas Vera!
Jis aukštesnis, nei maniau!
Dingstam iš baseino!
Manai, Rikardas Vera šitiek pasiekė
elgdamasis sąžiningai?
Neatpažįstu tavęs.
Tu nesi Maksimas Galjardas.
Mūsų didžiausias visų laikų ginčas.
Nuobodžiausia visų laikų istorija.
Atsiprašau.
Atimsiu iš tavęs telefoną.
Pone Vera, sveiki atvykę į Las Kolinasą.
Ačiū, Dajana.
Mano sūnus Čadas, jo sužadėtinė Chulija ir Maksimas.
Jis šiandien pabus jūsų šešėliu.
Šešėliu. Šešėliu?
Pirma „laisvo oro direktorius“, dabar tai. Tu man nebesugalvoji juokelių.
Tau nesiseka su juokeliais.
Ką tu apie tai išmanai?
Visi svečiai jau turėjo būt išvykę.
Kodėl tu vis dar čia?
Mane kankina pagirios. Kas vakar buvo?
Nieko. Nieko nebuvo.
Tu puikiai praleidai vakarą ir vis dar tebemyli savo vyrą.
Štai ir tavo taksi. Gali išsiųst čekį paštu arba gali nesiųst.
- Gerai. - Tik paskubėk.
Gerai. Na, sveikinu dar kartą, mano sielos dvyne.
Kai Dajana paprašė manęs atvykt, iškart žinojau, kad visata…
Labai dėl tavęs džiaugiuosi.
Gerai, iki.
Pakeliui mačiau tokią juokingą vištą…
Kas atsitiko?
Ar aš - siaubinga motina?
Ką?
Aišku, kad ne. Kodėl klausi?
Buvo atėjęs Robertos tėtis. Jis pasakė, kad Sara…
Kad Sara yra…
iškrypėlė!
Sara jokia ne iškrypėlė. Patikėk manim.
Aš dirbu autobusų parke.
Nebežinau, kuo tikėti.
Tu pažįsti savo dukrą.
Užauginai mielą, stiprią ir gražią merginą.
Be to, visuomet būsiu jai dėkingas…
Na, jei ne ji,
mudu nebūtume kartu.
Kaip suprasti?
Kaip manai, kodėl tavo namuose amžinai kas nors sugesdavo?
Ji anksčiau už mus žinojo,
kad esam skirti vienas kitam.
Kaip žmogus su tokia gera širdimi gali būti negeras?
Sakai tiesą.
Sara yra gera…
Todėl…
tai Roberta yra velnio dukra!
Ką? Ne…
Taip. Tai ji išvedė iš kelio mano brangią mergaitę!
Gerai, aš ne tai norėjau…
Kur eini?!
Pas Jėzų.
Ne, palauk!
Neik!
Taip, čia viskas gerai… saugu.
Tuo tarpu ypatingąjį Dajanos nurodymą
pasirūpinti gera p. Veros nuotaika buvo sunkoka įvykdyti.
Kaip jums vaizdas, pone?
Tas pats vandenynas, kokį matau visuose savo viešbučiuose.
Išskyrus jūsų viešbutį Kankūne.
Ten tai Atlanto vandenynas.
Norėčiau jūros gėrybių.
Puikus pasirinkimas.
Kaip įsiteikti tam, kuris turi viską
ir leidžia dienas prašmatniame viešbutyje?
Jį reikia papirkti ne brangiais, bet paprastais dalykais.
Bet jei čia viešėsite tik vieną dieną,
siūlau paragaut Akapulko sevičės…
ji skaniausia pasaulyje.
Jūros gėrybės su kečupu? Ačiū, ne.
Jums nepasisekė…
Šitiek pinigų, o nežinote, kas yra tikras džiaugsmas.
Šalia viešbučio prekiauja seviče, kuri pakeis jūsų gyvenimą.
Nemanau, kad kokia nors sevičė pakeistų mano gyvenimą.
Gerai, susitariam taip:
nuvesiu jus ten, ir jeigu sevičė nepakeis jūsų gyvenimo,
tuomet mokėsiu aš.
O jeigu pakeis…
atiduosite man pusę savo kompanijos.
Drąsu, bet mažai tikėtina.
Tada gerai. Nupirksite mūsų darbuotojams naują kavos aparatą.
Gerai.
Geros lažybos man patinka.
Visa tai skamba viliojančiai. Tikrai.
Bet su tuo nesutiks mano apsauga.
Deja,
negali vaikščiot, kur panorėjęs,
kai esi vienas turtingiausių žmonių Meksikoje.
Pone Vera, čia, Las Kolinase, svečias gauna tai, ko svečias nori.
Jūs man melavote.
Patikėk, labai dėl to apgailestauju.
O apie kurį melą mes kalbam?
Pažadėjot man, kad nesikišit į vestuvių organizavimą,
bet pakvietėt atvykti buvusią Čado draugę.
Kodėl?
Ar šitaip manęs nekenčiate?
Ne, Chulija. Aš tave myliu.
Todėl ir bandžiau padėti tau ir Čadui susivokti,
kad jums nereikėtų tuoktis.
Nieko sau.
Matau, ko jūs abu siekiat, bet nenoriu, kad kuris nors liktų įskaudintas.
Patikėk, viską dariau tik iš meilės.
Minutėlę.
Viską?
Tada Dajana ir paaiškino,
kad nepavykus perkalbėti Chulijos ir Čado,
ji nusprendė imtis kitų būdų,
kad jie suprastų, jog tuoktis jiems nereikia.
Visų pirma ji pabandė vestuves atidėti.
Taip, žinau, kad didžėjausi vestuvėse.
Jei atsisakysi, sumokėsiu tau dvigubai.
Bet tai nepadėjo, nes Čadas išmoko šokti salsą.
Tuomet Dajana pastebėjo mudviejų su Chulija draugystę.
Palauk.
Kodėl Dajana slapstėsi už gėlės?
Nežinau. Tiesiog taip įsivaizduoju.
Tai buvo ta pati gėlė? Dajana ją nešiojosi su savim iš vienos vietos į kitą?
Hjugai, liaukis. Nepertraukinėk manęs.
Žinot, ir man kilo tas pats klausimas.
Tai nukreipia dėmesį nuo pagrindinio…
Tiesiog visi…
Gerai jau!
Daugiau jokių gėlių.
Esmė ta, kad būtent Dajana liepė mums kartu dirbti per Valentino dieną,
tikėdamasi, kad kažkas įvyks.
Ką gi, mielieji. Pripildykite šiuos apartamentus meilės.
Bet, kaip žinote, tai tik sustiprino Chulijos ir Čado santykius.
Ir kai visa tai žlugo,
jūs pakvietėt Keli, kad Čadas vėl ją įsimylėtų?
Ne, norėjau tau parodyt, kad prieš sutikdamas tave, Čadas buvo visai kitoks.
Meditacija, vegetarizmas.
Tikrai nori gyvent su tokiu žmogum,
kuris keičiasi priklausomai nuo to, su kuo būna?
Čadas nežino, ko nori iš gyvenimo.
Jis tau pasipiršo tik todėl, kad daugiau nežinojo, ką daryti.
O tu sutikai tik todėl, kad pabijojai atsisakyti.
Ką?
Chulija, brangute, daryk tai, ko nori tu.
O jam reikia suvokti, ko nori jis.
Jūs tik trukdote vienas kitam siekti savo norų.
Negaliu patikėt, kad taip pasielgėte. Tai buvo… Jūs peržengėte liniją.
Ne. Juk sakiau, kad viską dariau iš meilės.
Todėl ant manęs pykti negalima.
Tuo tarpu aš sugalvojau, kaip paslapčia išsivest iš viešbučio Rikardą.
Bet man reikėjo Lupės pagalbos.
Statau visus.
Galiu pasiskolint baseino darbuotojo aprangą?
Kas bus už tai?
Prašau, aš nieko neturiu.
Man tik reikia VIENOS POROS kelnių.
Sutinku.
Varge, pralošiau pinigus, skirtus vaiko dantų kabėms.
Atnešiu tau aprangą.
Ką ruošiesi daryti?
Kad neskambinsiu buvusiai žmonai, tai jau tikrai.
Klausyk, Markai, man jau nusibodo.
Turėsiu pranešt apie tai vadybininkui.
Rankšluosčių krakmolyti nereikia,
toli gražu ne…
O tu neklausai, ką tau sakau.
Smagu!
Manai, apsauga patikės tuo trijų valandų masažu?
Nesijaudinkit. Aš viskuo pasirūpinau.
Viskas gerai, bose?
Šitaip nesidžiaugiau nuo tada,
kai Džonas Kjusakas pasikvietė mane pasivažinėt dviviečiu dviračiu.
Trys…
Du… Vienas.
Džiaugiuosi, kad tau linksma.
Ypač šiandien.
Ačiū?
Ką dar norėtum šiandien nuveikti?
Sakykim, jei tai būtų tavo paskutinė diena čia…
ką norėtum nuveikti, kad visada ją prisimintum?
Tik tark žodį.
Jei jau apie tai prakalbom, biče…
visad norėjau įšokti į baseiną…
iš šito
balkono.
Šiandien ir atliksi tą šuolį.
Taip. Ji visą laiką norėjo mus išskirti.
Negaliu patikėt, kad mano mama galėjo šitaip pasielgti.
Ką aš noriu apgauti? Aišku, kad galiu. Juk tai mano mama.
Ne. Ji pasakė, kad trukdom vienas kitam siekti savo norų.
Ji sakė, kad tau reikia apsispręsti, ko nori gyvenime.
- Keista. - Pati žinau, ji tikriausiai…
Nes aš galvojau lygiai tą patį.
Ką?
Nuo kada?
Viskas prasidėjo, kai šokau su donu Pablu salsą.
Supratau, kad visą gyvenimą dariau tai, ką man liepė daryti.
Tada susimąsčiau, supranti,
o ko gi aš noriu?
Ir…
tada pagalvojau: „Kodėl negali būt tiesiog Chulijos vyru?“
Chulijos vyru. Gražiai skamba.
Kodėl turėčiau norėti kažko daugiau?
Vadinasi…
trukdau tau siekti savo norų.
Pasitraukit nuo jo!
Stokis!
Kas manaisi esąs?!
Jėzus?
Joks tu ne Jėzus.
Tai tavo dukra išvedė iš kelio manąją!
Tai tu esi siaubingas tėvas.
Kuo jūs patikėsite…
Ja?
Ar vyru, panašiu į Jėzų?
Jėzum!
Kirsk jam!
Grįžk čia! Ko jūs bijot?
Net jei jį nužudysiu, jis po trijų dienų prisikels.
Veidmainis!
Šventvagis!
Ačiū!
Jei iš tikrųjų būtum Jėzus,
atsuktum kitą skruostą!
Veidmainis, daugiau nieko!
Didžiojo penktadienio procesijoje emocijos virte verda.
Taip.
Gerai, labai skanu.
Pakeitė jūsų gyvenimą?
Sugrąžino mane į gyvenimą! Bet geriausia yra…
tai.
Valgyti gatvėje,
gerti iš maišelio…
Kaip gera jaustis paprastu žmogum.
Kaip buvau šito pasiilgęs…
Šito irgi.
Suteikia papildomo skonio.
Bet negi negalime, na, nežinau, kartu sugalvot, ko norime gyvenime?
Taip, tai… Čia tu gerai pastebėjai.
Na, tu juk irgi ne viską žinai, ko nori gyvenime, ar ne?
Ne, ne viską.
Tikrai norėčiau pagyventi Paryžiuje ir Milane. Po to - Niujorke.
Norėčiau išplėsti savo drabužių liniją.
Norėčiau grįžt į Medeljiną ir įsteigt stažuotės programą jaunoms moterims.
Ir dar norėčiau į vandens pramogų parką. Nesu jame buvus.
Matai? Mes abu nežinom, ko norim.
Klausyk, negaliu suprast vieno.
Jei mes nežinom, ko aš noriu,
iš kur gali žinoti, kad esu tau tinkamas?
Galiu tavęs paklausti?
Aš trukdau tau siekti savo norų?
Ar yra dalykų, kuriuos nori nuveikti gyvenime?
Arba kelių, kuriais norėtum eiti, bet neini,
nes esi su manim?
Klausyk…
Nenoriu, kad man aukotumeisi.
Galiu paklausti?
Klausk.
Norint daug pasiekti reikia būt kietaširdžiu, taip?
Na, galiausiai supratau, kad už viską, ką padarai, atsakai pats.
Teisingai! Reikia žiūrėti savęs.
Ne, aš ne tai norėjau pasakyti.
Dariau viską, kad pasiekčiau savo tikslą.
O dabar sėdžiu vienišas savo lėktuve
arba kuriame nors savo viešbutyje
ir galvoju sau…
Gal verčiau reikėjo įsigyt daugiau draugų
nei beatodairiškai siekt tikslo?
Koks dabar būtų mano gyvenimas?
Štai ką norėjau pasakyt. Kad ir ką bedarytum,
būk pasiruošęs susitaikyti su pasekmėmis.
Nes galų gale
tu pats atsakai už savo veiksmus.
Tada ir supratau,
kad negaliu leisti, jog būtų apkaltintas Hektoras.
Turėjau pasielgt sąžiningai.
Žinai, kas labai tiktų prie šių ledų?
Skrudintos kumpio odelės.
Žinoma.
Kai tau sako geriausias draugas, tu neklausai.
O kai turtuolis, iškart sutinki.
Vis dar pyksti dėl to? Jau praėjo šimtas metų.
Taip, bet ar išmokai pamoką?
Aš ir dabar kartoju, kad turi pasielgt sąžiningai.
O tu ir vėl manęs neklausai.
Pasielk sąžiningai.
Susitik su ja.
Pala, su kuo su „ja“?
Su kuo? Chulija ar Izabele?
Su niekuo. Patylėk.
Praėjusį kartą ji nepasitiko manęs išskėstomis rankomis.
Kodėl manai, kad ji apskritai nori mane matyti?
Todėl, kad kalbėjausi su ja.
Einam į virtuvę.
Žmogau, tau turbūt jau nusibodo mano dėdės istorijos.
Už tokią algą galiu ir pakentėti.
Žinoma, jo istorijos yra niekis, palyginti su manosiomis.
Tikrai?
- Norėčiau kada nors išgirsti… - Viskas prasidėjo 1996 m. Portlande.
Pagaliau mečiau darbą, susigrąžinau savo svajonių merginą
ir pasipriešinau valdžiai!
Atsiprašau, vyručiai. Aš grįžau.
- Taigi, ką jūs… - Kur aš sustojau?
Taip.
Parvedžiau Rikardą į Las Kolinasą.
Labai ačiū, Maksimai.
Sevičė iš tikrųjų pakeitė mano gyvenimą.
Tu uždirbai kavos aparatą savo bendradarbiams.
Na, jei jums iš tikrųjų patiko,
gal prie aparato pridėsit ir sūkurinę vonią darbuotojams…
Drąsu, bet mažai tikėtina.
Štai…
Paskambink kada nors.
Ačiū.
Kaip suprantat, apie Rikardą Verą mes dar išgirsime.
Labai juokinga višta.
Mergele Marija.
Sveikutė!
Tai tu burnojai ant Čučo!
Negaliu patikėt, kad šaukiau ant Jėzaus.
Nieko baisaus. Tas vyras - tikras mulkis.
Tai pirmas kartas, kai palaikau Judą.
Jei jis galvoja, kad jo kryžius yra sunkus,
tegul pabando užsidėti šitą.
Ar ne? Kaip tokį pusgalvį galėjo išrinkti vaidinti Jėzų?
Gyvenimas kupinas prieštaravimų.
Pavyzdžiui…
Aš nesu mergelė.
Suprantu.
Aš ir pati kupina prieštaravimų.
Tikrai? Kokių?
Visą gyvenimą stengiausi būti gera katalike.
Bet pastaruoju metu man vis sunkiau atskirti, kas teisinga, o kas ne.
Ką daryti,
kai tenka rinktis tarp to, ką sako bažnyčia,
ir to, ką jauti?
Na, iš tikrųjų tai nežinau…
Šiaip tai aš dirbu pogrindiniame kazino…
Bet man geras katalikas asocijuojasi
su meile,
gerumu ir atlaidumu.
Be šito…
na, nežinau.
Galbūt atsakymas yra tiesiog…
susitaikyt su prieštaravimu.
Nesistebi, kad dėl mūsų išsiskyrimo gerai jaučiuosi?
Ne. Galbūt tai reiškia, kad pasielgėme sąžiningai.
- Taip. Galbūt. - Taip.
Džiaugiuosi, kad nenušokom.
Aš irgi.
Bet ne todėl, kad buvo baisu.
Ne! Visai nebaisu.
Tiesiog nuobodu…
ir jokio malonumo.
Tikrai nuobodu.
Žiauriai nuobodu.
Koks tikslas šokti iš balkono, jei nuobodu?
Ne, aš nenoriu nuobodžiauti!
- Aš irgi. - Koks tikslas nuobodžiauti?
Jokio.
- Gyvenimas ne tam skirtas. - Ne.
Dienos didvyris.
P. Vera ką tik išgyrė tave gražiausiais žodžiais.
Esu tau labai dėkinga.
Kalbant apie tai…
Noriu jums kai ką pasakyti.
Ne Hektoras nutekino informaciją „Espectacular“.
Tai padariau aš.
Aš esu išdavikas.
Galėčiau pateikti priežastis, kodėl taip pasielgiau,
bet suprantu, kad tai jau nieko nebepakeis.
Prašau, patikėkit,
nepadariau nieko, kas galėtų pakenkti jums arba viešbučiui.
Bet išdaviau jūsų pasitikėjimą.
Ir dėl to labai gailiuosi, p. Deivis.
Aš irgi.
Susirink savo daiktus, Maksimai.
Tu atleistas.
ČADAS SU TĖČIU, 1964 M.
Viskas gerai, hermigo?
Dabar jau taip.
Negaliu nors minutę pabūti ramiai?
Mes su Chulija išsiskyrėme.
Tu teisi. Nežinau, ko noriu gyvenime, o taip pasielgt su ja būtų nesąžininga.
Labai tavimi didžiuojuosi.
Suprantu, buvo nelengva, bet tai išeis į naudą jums abiem.
Mes pakalbėjom ir apie tai, kodėl aš toks.
Ir aš supratau - taip yra todėl, kad tu kontroliuoji mano gyvenimą.
Viskas, ką šiandien pasakei Chulijai, tik dar kartą tai patvirtina.
Turėjau tave kontroliuot, nes tu niekaip nepasirenki savo gyvenimo kelio.
Ne. Aš nepasirenku gyvenimo kelio, nes tu nuolatos mane kontroliuoji.
Vienintelis būdas jį pasirinkti -
kurį laiką pagyventi atskirai.
Ką nori tuo pasakyti?
Išvykstu į Los Andželą.
Bent jau keliems mėnesiams.
Gal ir ilgiau.
Mano prašymas atleisti iš darbo.
Viršuje surašyti „Whitesnake“ dainos žodžiai.
Neradau švaraus lapo popieriaus.
Bet tu esi…
esi mano Čadas.
Nepyk, mama. Išvažiuoju kitą savaitę.
Visi darbuotojai išskrenda kaip paukščiai.
Kaip toli galima nueiti siekiant savo tikslų?
Dajana galvojo, kad tam ribų nėra,
bet neteko to, ką mylėjo labiausiai…
Jie labai…
gražūs.
Panašius laiškus ir aš rašiau paauglystėje.
Mano mama tebeieškojo atsakymo į tai,
kaip toli ji gali nukrypti nuo to, ko visą gyvenimą buvo mokoma,
kad susigrąžintų dukrą.
O aš suradau savo ribą, savo liniją, kurios niekada neperžengsiu.
Supratau, kad privalau tapt tokiu žmogumi, kokiu norėjau tapti.
Net jei tai reiškė, kad nebedirbsiu Las Kolinase.
Viskas gerai?
Kas atsitiko?
Ar tavo pasiūlymas dėl darbo tebegalioja?
Buvau nusiminęs.
Bet kažkuria prasme jaučiausi geriau nei pastaruosius kelis mėnesius.
Pirmą kartą po ilgo laiko…
didžiavausi, kad esu Maksimas Galjardas.
Išvertė Laima Banionienė