Rītā pēc Čada un Hulijas ballītes
mans prāts joprojām bija nemierīgs.
Memo gandrīz tika atlaists par to, ko biju pateicis Espectacular.
Biju viņu izglābis, bet, tikai ļaujot Čadam domāt, ka Ektors ir kurmis.
Savukārt mēs ar Huliju beidzot atzinām, ka mums vienam pret otru ir jūtas.
Bet viņa bija saderinājusies un es satikos ar Izabellu.
Tur neko nevarēja darīt.
Tu mums to jau stāstīji.
Memito!
Atvaino! Viņš ir tik nepieklājīgs.
Hjūgo, vai esi dzirdējis teicienu…
Nē.
Tas nozīmē - "kā Akapulko Lieldienu nedēļā".
Redzi, Lieldienu nedēļa Akapulko kūrortos ir nemierīgākā nedēļa gadā.
Pilsēta ir pārbāzta.
Bet 1985. gadā Lielā Piektdiena Las Colinas izskatījās mazliet citādi.
Visi, lūdzu, sanāciet!
Tieši tā. Nāciet tuvāk!
Paldies. Tieši tā.
Mazliet tuvāk!
Kā jūs visi zināt, mums šodien ir tikai viens viesis -
mūsu viesnīcas jaunais investors Rikardo Vera.
Viņš visu kūrortu ir rezervējis savai svītai,
tātad, kā varat noprast, viņam ārkārtīgi patīk privātums.
Un viņš ir ārkārtīgi bagāts.
Es labprāt parādītu viņam kaut ko
ārkārtīgi privātu.
Vai nav tiesa?
Šis apmeklējums kūrortam ir neiedomājami svarīgs,
tāpēc ar viņu pašu kontaktēsies tikai daži no mums.
Jūs pārējie būsiet gatavībā gadījumam, ja jūs vajadzēs. Gribu pārliecināties…
Neticami, ka Ektors izrādījās kurmis.
Gan tas kretīns dabūs, ko pelnījis.
Izņemot sirseņa dzēlienu. To es nenovēlu nevienam.
Ir jautājumi?
Ja viesu nebūs,
ko lai mēs visu dienu darām?
Ja vien izvairīsieties no Veras kunga, man ir vienalga, ko darīsiet.
Pa pliko sauļoties nedrīkst.
Labi. Visiem paldies.
Maksimo, atnāc uz manu kabinetu!
Gribu, lai tu būtu tas, kurš šodien rūpēsies par Veras kungu.
Protams. Veras kungs ir tieši tāds, kāds reiz gribu kļūt es pats.
Paldies. Neticami, ka biju jūsu pirmā izvēle.
Jā, biji.
Jo dons Pablo aizgāja, Ektors rīkojās nelietīgi un Čads ir aizņemts ar kāzām.
Neticami, ka biju ceturtā izvēle.
Zini, kā vienmēr saka tās muļķības -
"šis ir mūsu svarīgākais viesis" un tā tālāk?
Visas citas reizes tie bija meli.
Šis ir svarīgākais viesis, kas mums jebkad bijis.
Dari visu, kas jādara, lai viņš būtu labā noskaņojumā.
Vēlāk vakariņās man viņam jālūdz nejēdzīgi daudz naudas.
Nelikšu jums vilties.
Tieši šādu attieksmi es gaidu no sava jaunā galvenā baseina puikas.
Ak dievs! Nopietni?
Esi to nopelnījis. Šis darbs būs tavs, tiklīdz atlaidīšu Ektoru.
Vai tas notiks drīz?
Vēlāk. Pašlaik viņš ir diezgan neaprēķināms,
un ir jāpagaida, līdz būsim tikuši galā ar Veras kungu.
Un tad viņš būs…
Ektors - bezdarba kolektors.
Sveiks, mīļais!
Piedod, ka traucēju Lieldienu nedēļā.
Tur augšā noteikti iet karsti.
Bet runa ir par Sāru.
Pēdējā laikā man tiešām ir grūti.
Man viņas pietrūkst, un gribu, lai viņa atgrieztos…
bet es nevaru ignorēt to, ko viņa ir izdarījusi.
Vai varu?
Tāpēc nezinu…
Ja nu tu saskrienies ar Jēzu,
palūdz, lai viņš dod man zīmi vai ko tādu.
Paldies.
Pagaidi!
Tu gribi teikt, ka pie abuela atnāca Jēzus?
Tas nebija īstais Jēzus. Tas bija Čučo, Robertas tētis.
Un viņš bija tā saģērbies, jo spēlēja Jēzu
mūsu baznīcas krustā sišanas uzvedumā.
Tā ir Lielās Piektdienas tradīcija.
Piedalās daudz cilvēku.
-Tas būtībā ir katoļu komiksu karnevāls. -Nē, Memito.
Tas nav katoļu komiksu karnevāls.
-Atvaino! -Nekas.
-Nezinu, ko ar to puiku iesākt. -Jā.
Ak dievs, Čučo! Vai viss labi?
Nē, viss slikti.
Sākot ar tavu perverso meitu - velna bērnu.
Viņa mēģina pavedināt manu nevainīgo Robertu uz bezdievīgām lietām.
Tādām, kas ir pretrunā ar Bībeli.
Es tā pieņemu. Bieži Bībeli nelasu.
Tā ir tik garlaicīga!
Bet man to nevajag, jo es jau tā izskatos pēc Jēzus.
Bet tu esi briesmīga māte.
Tagad, ja atvainosi…
tas krusts pats sevi nenesīs.
Tajā rītā, pirms ieradās Rikardo,
darbinieki varēja izbaudīt tukšo kūrortu.
Maksimo!
Ir noticis kas šausmīgs.
Kas par lietu?
Klau! Es tikko sapratu -
Ektors nevar būt kurmis.
Čads teica, ka Fabjans ieguvis informāciju no sešiem līdz septiņiem.
Bet visu to laiku es no īpašo cilvēku zonas Ektoru redzēju.
Viņš nekur negāja.
Mēs nedrīkstam ļaut uzvelt vainu neīstajam.
Man joprojām rādās murgi tādēļ, ka piecu gadu vecumā
mammai pateicu, ka manu gultu pieslapinājis suns.
Jāpasaka Čadam.
Klau, uzgaidi!
Ektors varbūt nav izdarījis to, bet vai viņš nav pelnījis,
ka viņu atlaiž, citu iemeslu dēļ?
Ektor!
Ja viņa nebūs, paliksim tikai mēs ar tevi - kā mūsu sapnī, ne?
Tas tiešām izklausās jauki…
Bet nē. Tā nav pareizi.
Turklāt mums jāatrod īstais kurmis.
Bet varbūt nav.
Maksimo, ko tu runā? Kāds te nodod Las Colinas…
Memo!
Kurmis esmu es.
Tu sadarbojies ar Espectacular?
Es negribēju iesaistīties, bet man izmisīgi vajadzēja naudu.
Maksimo, mani gandrīz atlaida!
Bet neatlaida. Es to nebūtu pieļāvis.
Bet pieļausi, ka atlaiž Ektoru…
un tad kļūsi par Las Colinas galveno baseina puiku.
Šī nav kaut kāda morāles pelēkā zona.
-Tev jārīkojas pareizi. -Ei!
Rikardo Vera ir klāt.
Viņš ir garāks, nekā domāju.
Prom no baseina zonas!
Domā - tādi vīri kā Rikardo Vera tika uz priekšu,
vienmēr rīkojoties pareizi?
Nezinu, kas esi,
bet tu neesi Maksimo Galjardo.
Mūsu vislielākais strīds.
Visgarlaicīgākais stāsts.
Memito!
Atvaino!
Atņemšu tev telefonu.
Veras kungs, laipni lūdzu Las Colinas.
Paldies, Daiena.
Šis ir mans dēls Čads, viņa līgava Hulija, un šis ir Maksimo.
Viņš šodien būs "Veras vergs".
Veras vergs?
Vispirms "bezdarba kolektors", nu šis. Tu man jokus vairs nerakstīsi.
Tu tos nepareizi pasniedz.
Ko tu vispār zini par pasniegšanu?
Kellij!
Viesiem nu jau bija jābūt prom.
Ko tu vēl te dari?
Man ir tādas paģiras! Ei, kas vakar notika?
Nekas. Nekas nenotika.
Tu labi pavadīji laiku un joprojām mīli vīru.
Tavs taksometrs klāt. Atsūti čeku pa pastu! Vai nesūti!
-Labi. -Tikai tagad pazūdi!
Labi. Vēlreiz apsveicu, mana kosmiskā māsa.
Kad Daiena mani uzaicināja atbraukt, es zināju - Visums…
Man prieks par tevi.
Labi. Drīz tiksimies.
Nākot šurp, redzēju tik smieklīgu vistu…
Kas vainas?
Vai esmu briesmīga māte?
Ko?
Protams, nē. Kāpēc tā saki?
Robertas tētis atnāca un pateica, ka Sāra ir…
Ka Sāra ir…
perversa!
Sāra nav perversa. Tici man!
Es strādāju autobusu depo.
Es vairs nezinu, kam ticēt.
Nora!
Tu savu meitu pazīsti.
Esi uzaudzinājusi labu, stipru, brīnišķīgu sievieti.
Turklāt es viņai vienmēr būšu pateicīgs, jo…
Ja nebūtu viņas,
mēs ar tevi nebūtu kopā.
Kā tu to domā?
Kāpēc, tavuprāt, viss te vienmēr lūza?
Viņa zināja, ka esam domāti viens otram,
pirms to zinājām mēs.
Kā cilvēks ar tik brīnišķīgu sirdi lai nebūtu brīnišķīgs pats?
Tev taisnība.
Sāra ir mīļa.
Ja nu kas…
tā ir Roberta, kas ir velna bērns.
Ko? Nē…
Jā. Viņa ir tā, kas samaitāja manu bērniņu.
Nu, tā es to ne…
Uz kurieni tu ej?
Es atradīšu Jēzu.
Nē, pagaidi!
Neej!
Nora!
Jā, te viss labi. Viss tīrs.
Tikmēr ar Daienas uzticēto uzdevumu
gādāt, lai Veras kungs būtu labā noskaņojumā, man neveicās.
Kā patīk skats, kungs?
Tas pats okeāns, ko redzu no visiem saviem kūrortiem.
Izņemot jūsu viesnīcu Kankunā.
Tā ir pie Atlantijas okeāna.
Ņemšu jūras velšu torni, lūdzu.
Izcila izvēle.
Kā lai dabū savā pusē cilvēku, kuram ir viss
un kurš katru dienu pavada smalkā kūrortā?
Ir jāpārdod viņam nevis vairāk, bet mazāk.
Bet, ja te esat tikai uz dienu,
jums jānogaršo Akapulko seviče -
vislabākā pasaulē.
Jūras veltes ar kečupu? Nē, paldies.
Ak nabadziņš…
Ar visu to naudu tomēr neesat izbaudījis īstu prieku.
Aiz stūra ir sevičes kiosks, kas izmainīs jūsu dzīvi.
Diez vai jebkāda seviče var izmainīt manu dzīvi.
Labi. Ko teiksiet par šo:
es jūs tur aizvedīšu un, ja tā seviče neizmainīs jūsu dzīvi,
par to maksāšu es.
Bet, ja izmainīs…
dabūšu pusi jūsu uzņēmuma.
Ambiciozi, bet mazticami.
Nu labi. Tad jūs nopirksiet mūsu darbiniekiem jaunu kafijas automātu.
Lai iet!
Labas derības man patīk.
Un tas izklausās lieliski. Tiešām.
Bet diez vai mana komanda to atļaus.
Diemžēl
nav iespējams tā slapstīties apkārt,
kad esmu viens no bagātākajiem cilvēkiem Meksikā.
Senjor Vera, šeit, Las Colinas, viesis dabū, ko viesis grib.
Jūs man melojāt.
Un tici - man ir ļoti žēl, ka tā bija jādara.
Par kuriem meliem tu runā?
Jūs apsolījāt, ka mūsu kāzās nejauksieties,
bet uzaicinājāt šurp Čada bijušo draudzeni.
Kāpēc?
Vai tik ļoti mani neieredzat?
Nē, Hulija. Es tevi mīlu.
Tāpēc es jums ar Čadu mēģinu palīdzēt saprast…
ka jums nevajadzētu precēties.
Oho!
Es redzu, uz ko jūs abi ejat, un negribu, lai kāds tiktu sāpināts.
Tici man - visu, ko darīju, es darīju aiz mīlestības.
Pag!
Visu?
Tad Daiena pastāstīja:
kad saruna ar Huliju un Čadu viņu domas nemainīja,
viņa nolēma atrast citus paņēmienus,
kā palīdzēt viņiem saprast, ka precēties nevajag.
Vispirms viņa centās kāzas atlikt.
Jā, es zinu, ka būsiet dīdžejs tajās kāzās.
Es maksāšu jums divtik, lai jūs viņiem atteiktu.
Bet tas nelīdzēja, jo Čads iemācījās salsu.
Tad Daiena pamanīja, cik labas ir Hulijas attiecības ar mani.
Pagaidi!
Kāpēc Daiena vienmēr slēpās aiz kāda auga?
Nezinu. Es to tā iztēlojos.
Vai tas bija viens un tas pats augs? Viņa to nēsāja no vienas vietas uz otru?
Hjūgo, lūdzu! Tu pārtrauc.
Gribēju jautāt to pašu.
Tas izsit mani no stāsta, bet vispār jau man vienalga…
Ei, visi…
Labi!
Vairs nekādu augu.
Galvenais ir tas, ka Valentīna dienā Daiena salika mūs kopā,
cerot, ka kaut kas varētu notikt.
Nu tā, jūs abi! Piepildiet šo luksusa numuriņu ar romantiku!
Bet, kā zināt, tas Hulijas attiecības ar Čadu padarīja stiprākas.
Tātad, kad tas viss izgāzās,
jūs atsaucāt Kelliju, lai Čads viņā atkal iemīlētos?
Nē, es tikai gribēju, lai redzi, cik atšķirīgs Čads bija, pirms satika tevi.
Meditācija, veģetārisms.
Vai tiešām gribi būt ar kādu,
kurš mainās atkarībā no tā, ar ko ir kopā?
Čads nezina, kas viņš ir.
Viņš tevi bildināja tikai tāpēc, ka nezināja, ko citu iesākt.
Un tu pateici jā tikai tāpēc, ka biji pārāk nobijusies, lai pateiktu nē.
Ko?
Hulija, dārgā, tev ir jātiecas pēc tā, ko tu gribi.
Un viņam ir jāsaprot, ko grib viņš.
Un tagad jūs viens otru kavējat.
Neticami, ka to visu izdarījāt. Tas pārkāpj jebkādas robežas.
Nē. Atceries - es teicu, ka tas bija aiz mīlestības.
Tāpēc tas ir piedodams.
Ap to laiku es biju izdomājis, kā dabūt Rikardo ārā no kūrorta.
Bet man vajadzēja Lupes palīdzību.
Lupe!
Lieku uz visu.
Vai aizdosi lieku baseina puikas uniformu?
Kas man no tā?
Lūdzu! Man nekā nav.
Man tikai vajag "vienu mazu pāri" bikšu.
Tikpat.
Ak vai! Te nu aiziet bērna brekešu nauda.
Atnesīšu tev to uniformu.
Vai tagad esi aizņemts?
Bijušajai sievai nezvanīšu - tas nu ir skaidrs.
Klau, Marko, netaisnojies!
Es par to ziņošu tavam vadītājam.
Dvieļiem cieti klāt neliec! Nu, tikai mazliet, bet…
Un tu manī pat neklausies.
Šis man patīk.
Domā - manējie noticēs, ka trīs stundas esmu masāžā?
Neuztraucieties! Es visu nokārtoju.
Viss kārtībā, bos?
Šis ir jautrākais, ko esmu piedzīvojis,
kopš Džons Kjūsaks izvizināja mani ar tandēma riteni.
Trīs…
Divi… Viens…
Man prieks, ka esi laimīgs.
Īpaši šodien.
Paldies.
Vai ir vēl kas, ko tu šodien gribētu darīt?
Ja šī tev te būtu pēdējā diena,
ko īpašu tu gribētu izdarīt?
Tikai pasaki!
Ja tu tā saki, vecīt…
es vienmēr esmu gribējis ielēkt baseinā
no tā
balkona.
Ektor!
Šodien tu to izdarīsi.
Jā. Visu šo laiku viņa ir centusies mūs izšķirt.
Neticu, ka mamma tā darīja.
Ko es mānu? Protams, ticu. Tā ir mamma.
Nē. Viņa teica, ka mēs viens otru kavējam.
Teica, ka tev jāsaprot, kas tu gribi būt.
-Tas ir ārprāts. -Zinu. Viņa acīmredzot grib kaut ko…
Jo es domāju tieši tāpat.
Ko?
Kopš kura laika?
Tas sākās, kad dejoju salsu ar donu Pablo.
Es aptvēru, ka visu mūžu esmu darījis tikai to, ko man lika darīt.
Tad es sāku prātot,
ko gribu darīt es.
Un…
tad iedomājos: "Ei! Kāpēc nevaru būt vienkārši Hulijas vīrs?"
Hulijas vīrs. Tas izklausās labi, vai ne?
Kāpēc lai es gribētu būt kas vairāk?
Tātad…
es tiešām tevi kavēju.
Nost no viņa!
Celies!
Kas, tavuprāt, tu esi?
Jēzus.
Tu ne tuvu neesi Jēzus.
Tieši tava meita samaitāja manējo. Tu pats esi briesmīgs tēvs.
Kam jūs ticēsiet?
Viņai?
Vai vīram, kas izskatās kā Jēzus?
Jēzus!
Jēzus! Jēzus!
Sit viņam! Sit!
Ei! Nāc atpakaļ! No kā tu baidies?
Pat ja es viņu nogalināšu, pēc trim dienām viņš būs atpakaļ.
Liekulis!
Zaimotājs!
Paldies.
Ja tu tiešām būtu kā Jēzus,
tu pagrieztu otru vaigu.
Kāds liekulis!
Lielās Piektdienas procesija var uzjundīt emocijas.
Jā.
Labi - jā!
-Vai tā izmainīja jūsu dzīvi? -Tā mani atgrieza dzīvē. Bet labākais…
ir šis.
Ēšana uz ielas,
dzeršana no maisiņa…
Ir jauki atkal justies normālam.
Kā man tā pietrūka…
Pietrūka arī tā.
Tas piedod garšu.
Bet vai to, kas esam, nevaram noskaidrot kopā?
Jā. Tā ir laba doma.
Jo arī tu nezini visu, ko dzīvē gribi darīt, vai ne?
Jā, nemaz.
Nu, es noteikti gribu dzīvot Parīzē un Milānā. Un pēc tam Ņujorkā.
Gribu paplašināt savu apģērbu līniju.
Gribu atgriezties Medeljinā un nodibināt stažēšanās programmu jaunietēm.
Un gribu aizbraukt uz ūdens atrakciju parku. Nekad neesmu bijusi.
Redzi? Mums abiem virziens nav skaidrs.
Klau! Tas, kam es netieku pāri:
ja mēs nezinām, kas esmu,
tad kā tu vari zināt, ka esmu tev piemērots?
Vai drīkstu pajautāt?
Vai es tevi kavēju?
Vai ir kas tāds, ko dzīvē gribi izdarīt,
vai ceļi, pa kuriem gribētu iet, bet neej tāpēc,
ka esi ar mani?
Ei, klau!
Es negribu, ka atsakies no sevis manis dēļ.
Drīkstu pajautāt?
Jā.
Lai tiktu tik augstu, jums droši vien bija jābūt diezgan cietsirdīgam, ja?
Nu, beigu beigās es iemācījos, ka man nav nekā cita kā es.
Skaidrs! Ir jādara tas, kas nāk par labu pašam.
Nē, es biju domājis pretēji.
Es darīju visu iespējamo, lai tiktu uz priekšu.
Un nu sēžu viens savā lidmašīnā
vai kādā no savām viesnīcām
un prātoju…
Ja nu es būtu vairāk centies iegūt sabiedrotos,
nevis ienaidniekus?
Kāda tad būtu mana dzīve?
Es gribu teikt: lai ko tu darītu,
pārliecinies, vai varēsi ar to sadzīvot.
Jo, galu galā,
tev nav nekā cita kā tu.
Tad es sapratu,
ka nedrīkstu ļaut uzvelt vainu Ektoram.
Man bija jārīkojas pareizi.
Zini, kas labi saderētu ar šo saldējumu?
Cūku ādiņas.
Protams!
Kad to saka labākais draugs, tu to nedari.
Bet, kad saka bagātais, - jā, kungs!
Vai tu joprojām par to dusmojies? Tas bija pirms pārdesmit gadiem.
Jā, bet vai esi guvis mācību?
Es joprojām tev saku, ka jārīkojas pareizi.
Un tu joprojām manī neklausies.
Rīkojies pareizi!
Aizbrauc pie viņas!
Paga! Vai "viņa" ir tā "viņa", kas mūsu maršrutā?
Kura tā ir? Hulija vai Izabella?
"Viņa" nav neviena. Ciet klusu!
Pēdējoreiz viņa mani gluži nesagaidīja atplestām rokām.
Kāpēc tu domā, ka viņa gribētu mani satikt?
Tāpēc, ka esmu ar viņu runājis.
Uz virtuvi! Tagad.
Klau, tev mana tēvoča stāsti noteikti ir apnikuši.
Par algu, ko viņš maksā, man neapniks nekad.
Protams, viņa stāsti ir nieks, salīdzinot ar manējiem.
Tiešām?
-Kādreiz es labprāt paklau… -Viss sākās Portlendā 1996. gadā.
Šodien ir tā diena, kad es pametīšu darbu, atgūšu savu sapņu meiteni
un viņam parādīšu!
Atvainojiet! Esmu atpakaļ.
-Tad ko jūs… -Pie kā es paliku?
Pareizi.
Es palīdzēju Rikardo ielavīties atpakaļ Las Colinas.
Maksimo, liels paldies.
Tā seviče… Jā, tā izmainīja manu dzīvi.
Esi nopelnījis saviem kolēģiem kafijas automātu.
Ja jūs labi pavadījāt laiku,
varbūt piemetīsiet darbiniekiem klāt arī burbuļvannu?
Ambiciozi, bet mazticami.
Ņem!
Kādreiz man piezvani!
Paldies.
Kā varat iedomāties, šī nav pēdējā reize, kad dzirdēsim par Rikardo Veru.
Tā gan ir smieklīga vista!
Jaunava Marija!
Sveika!
Tu esi tā, kas norāja Čučo.
Neticami, ka kliedzu uz Jēzu.
Neuztraucies! Tas tips ir idiots.
Šī ir pirmā reize, kad atbalstīju Jūdu.
Un, ja viņš domā, ka krusts ir smags,
viņam vajadzētu panēsāt šo.
Tiešām? Kā tādam aunapierem ļāva tēlot Jēzu?
Dzīve ir pretrunu pilna.
Piemēram…
es neesmu jaunava.
Es saprotu.
Es pati esmu pretrunu pilna.
Tiešām? Kā tā?
Es vienmēr esmu centusies būt laba katoliete.
Bet pēdējā laikā man ir grūtāk nekā jebkad atšķirt labu no ļauna.
Ko dari tu,
kad jāizvēlas starp to, ko saka baznīca,
un to, ko jūti?
Nu, īsti nezinu.
Visu pārējo gadu es strādāju pagrīdes kazino…
Bet man liekas, ka būt labai katolietei
nozīmē mīlēt,
būt laipnai un piedot.
Bet pārējais…
Kurš zina?
Tāpēc atbilde varbūt ir:
pieņem šīs pretrunas!
Vai tas ir dīvaini, ka jūtos par to labi?
Nē. Varbūt tas nozīmē, ka izdarījām pareizi.
-Jā. Varbūt. -Jā.
Priecājos, ka nenolēcām.
Es arī.
Bet ne tāpēc, ka būtu bail.
Nē! Nemaz nebija bail.
Tas vienkārši likās ļoti garlaicīgi -
nešķita jautri.
Tas būtu garlaicīgi.
Ļoti garlaicīgi.
Kurš gan grib nolēkt no balkona un garlaikoties?
Es negribu garlaikoties.
-Es arī ne. -Kādēļ garlaikoties?
Kādēļ?
-Dzīve tam nav domāta. -Nē.
Vai tik tas nav šī brīža izcilnieks!
Veras kungs nebeidza slavēt, cik brīnišķīgs tu šodien esi bijis.
Nevaru izteikt, cik esmu pateicīga.
Šajā sakarā…
man jums kaut kas jāizstāsta.
Tas nebija Ektors, kas runāja ar Espectacular.
Tas biju es.
Kurmis esmu es.
Es varētu paskaidrot, kāpēc to izdarīju,
bet zinu, ka tas nemainīs to, kam jānotiek tālāk.
Tikai, lūdzu, saprotiet -
es neesmu darījis neko tādu, kas, manuprāt, kaitētu jums vai kūrortam.
Bet jūsu uzticēšanos esmu nodevis.
Un par to man ir ārkārtīgi žēl, Deivisas kundze.
Arī man ir žēl.
Savāc savas mantas, Maksimo!
Tu esi atlaists.
ČADS UN VIŅA TĒVS - 1964
Ei, viss labi, "hermigo"?
Jā, tagad ir.
Vai meitene nevar pāris minūtes pabūt viena?
Mēs ar Huliju izšķīrāmies.
Tev bija taisnība. Man nav ne jausmas, kas esmu, un tas nav godīgi pret viņu.
Es ar tevi lepojos.
Tas noteikti nebija viegli, bet zinu, ka tā būs labāk jums abiem.
Bet mēs runājām arī par to, kāpēc ar mani tā ir.
Un es sapratu: tas ir tāpēc, ka tu centies kontrolēt visu manu dzīvi.
Un viss, ko tu šodien Hulijai izstāstīji, to pierāda.
Man tevi bija jākontrolē, jo tu neesi izvēlējies virzienu.
Nē. Es neesmu izvēlējies virzienu, jo tu vienmēr mani kontrolēji.
Un es spēšu tikt skaidrībā par savu dzīvi tikai tad,
ja uz laiku aizbraukšu prom.
Ko tu ar to domā?
Es braukšu uz Losandželosu. Ja?
Uz dažiem mēnešiem… vismaz.
Varbūt ilgāk.
Uzskati šo par manu atlūgumu!
Augšdaļā ir Whitesnake dziesmas vārdi.
Nevarēju atrast tīru papīru.
Bet tu esi mans…
Tu esi mans Čads.
Atvaino, mamm! Es aizbraucu pēc nedēļas.
Viņi te krīt kā mušas.
Cik tālu iesim, lai dabūtu, ko gribam?
Daiena domāja, ka robežas nav,
bet beigās zaudēja to, kas viņai rūpēja visvairāk.
Tās ir vienkārši…
mīļas.
Tās ir kā tās vēstules, ko pusaudzes gados rakstīju es.
Mamma joprojām cīnījās ar to,
cik tālu ir gatava aiziet no visa, kas viņai mācīts,
lai pieņemtu meitu atpakaļ.
Kas attiecas uz mani: es biju atradis savu robežu - līniju, ko nekad nepārkāpšu.
Es sapratu, ka man jākļūst par tādu cilvēku, kāds gribu būt,
pat ja tas nozīmē, ka jāzaudē Las Colinas.
Tev viss labi?
Kas noticis?
Vai tavs darba piedāvājums vēl ir spēkā?
Bija skumji,
bet savā ziņā es jutos labāk, nekā biju juties mēnešiem.
Pirmo reizi pa ilgiem laikiem…
es lepojos, ka esmu Maksimo Galjardo.
Tulkojusi Inguna Puķīte