Ráno po Chadově a Juliině párty
to v mé hlavě jen vřelo.
Mema skoro vyhodili kvůli tomu, co jsem řekl Espectacularu.
Zachránil jsem ho, ale Chad teď věřil, že to byl Héctor.
S Julií jsme si konečně přiznali, že k sobě něco cítíme.
Ale byla zasnoubená a já chodil s Isabel.
Nedalo se nic dělat.
Tohle už tu všechno bylo.
Memito!
Promiň. Je to nevychovanec.
Hugo, slyšel jsi někdy…
Ne.
Znamená to: „Jako Acapulco na Svatý týden.“
V resortech v Acapulcu jsou Velikonoce tím nejrušnějším obdobím roku.
Město praská ve švech.
Ale v roce 1985 vypadal Velký pátek v Las Colinas trošku jinak.
Prosím, všichni sem.
Ano. Pojďte blíž.
Děkuji. Přesně tak.
Trošku blíž.
Jak víte, máme dnes jen jednoho hosta.
Našeho nejnovějšího investora, Ricarda Veru.
Celý resort si pronajal pro sebe, takže jak určitě chápete, má rád soukromí.
A bude pěkně zazobaný. Ráda bych mu něco ukázala, v soukromí.
No ano.
Jeho návštěva je pro resort velmi důležitá
a jen hrstka z nás bude jednat přímo s ním.
Ostatní budou v pohotovosti pro případ potřeby. Chci zajistit…
Jak je možný, že je Héctor zrádce? Ten ničema by zasloužil všechny pohromy.
Kromě žihadla od sršně. To bych nepřál nikomu.
Máte otázky?
Když nemáme hosty, co máme celý den dělat?
Pokud se vyhnete panu Verovi, je mi to úplně jedno.
Žádné opalování bez plavek. Dobře. Děkuji vám.
Máximo, přijďte do mé kanceláře.
Dnes se budete o pana Veru starat vy.
No teda, jistě. Pan Vera je mým životním vzorem.
- Díky. Těší mě, že jsem vaše první volba. - No ano.
Don Pablo tu není, Héctorovi se nedá věřit a Chada rozptyluje svatba.
Že jsem vaše čtvrtá volba.
Říkávám nesmysly jako: „Je to náš nejdůležitější host, bla, bla.“
Doteď to byla lež.
Toto je náš nejdůležitější host.
Za každou cenu musí mít dobrou náladu.
Dnes u večeře z něj musím dostat spoustu peněz navíc.
Nezklamu vás.
Přesně takový přístup od svého nového vedoucího bazénu potřebuji.
Panebože. Opravdu?
Zasloužíte si to. Až propustím Héctora, ta práce je vaše.
Bude to už brzo?
Potom. Teď je trochu nevyzpytatelný, tak musím počkat, až pan Vera odjede.
A pak z něho bude…
„Héctor, nezaměstnanosti akvizitor“.
Ahoj lásko.
Promiň, že ruším. Na Velikonoce máte tam nahoře určitě napilno.
Ale jde o Saru.
V poslední době to nezvládám.
Chybí mi a chci, aby se vrátila,
ale nemůžu ignorovat to, co udělala.
Nebo můžu?
Tak jako tak…
Kdybys mluvil s Ježíšem,
poprosíš ho, aby mi dal znamení nebo tak?
Díky.
Moment.
Chceš mi tvrdit, že abuelu navštívil Ježíš?
Nebyl to Ježíš. Ale Chucho, otec Roberty.
Jen byl oblečený jako Ježíš. Hrál ho v kostelní hře o ukřižování.
Je to velkopáteční tradice.
Hraje v ní hodně lidí.
- Něco jako katolický Comic-Con. - Ne, Memito.
Není to katolický Comic-Con.
- Promiň. - To je dobré.
- Nevím, co s ním mám dělat. - Jo.
Bože, Chucho. Všechno v pořádku?
Ne, je to zlé.
Ta tvoje zvrácená, pekelná dcera!
Snaží se Robertu svést k bezbožnostem.
Je to proti bibli.
Asi, moc často bibli nečtu.
Je moc nudná.
Nepotřebuju to, i tak vypadám jako Ježíš.
Ale ty jsi strašná matka.
Teď mě omluv, ten kříž se neodnese sám.
Než ráno dorazil Ricardo, zaměstnanci si užívali resortu.
Máximo.
Stalo se něco strašnýho!
Co se stalo?
Hele! Teď jsem si uvědomil, že Héctor ten zrádce být nemůže!
Podle Chada dostal Fabián tu informaci mezi šestou a sedmou.
Ale celou tu dobu jsem Héctora viděl z VIP sekce.
Nikam nešel.
Nemůže to odnést nevinný.
Ještě mám noční můry z doby, kdy mi bylo pět,
a řekl jsem mámě, že mi postel počural pes.
- Povíme to Chadovi. - Počkej chvilku.
Héctor to možná neudělal, ale nezaslouží si vyhazov za jiné věci?
Ty jo… Héctore!
A bez něj bychom jen žili svůj sen, ne?
To zní hezky.
Ale ne. Není to správný.
Navíc toho zrádce musíme najít.
Nebo taky ne!
Máximo, co to povídáš? Někdo Las Colinas zradil.
Memo!
Byl jsem to já.
Pracuješ pro Espectacular?
Nechtěl jsem to, ale potřeboval jsem peníze.
Máximo, skoro mě vyhodili!
Ale nevyhodili! To bych nedovolil.
Ale Héctora vyhodit necháš a staneš se správcem bazénu Las Colinas?
Tohle není žádná šedá zóna.
- Udělej, co je správné. - Hej!
Přijel Ricardo Vera!
Je vyšší, než jsem čekal!
Všichni ven z bazénu!
Myslíš, že muži jako Vera se vypracovali tím, že dělali, co je správné?
Nevím, kdo jsi.
Ale Máximo Gallardo nejsi.
To byla naše největší hádka.
Naše vůbec největší.
A taky vůbec nejnudnější příběh.
Memito!
Promiň.
Já ti ten mobil seberu.
Pane Vero, vítejte v Las Colinas.
Děkuji, Diane.
To je můj syn Chad, jeho snoubenka Julia a toto je Máximo.
Postará se o vás „po verovsku“.
Po verovsku. Vera?
Nejdřív „akvizitor nezaměstnanosti“ a teď tohle. Už pro mě vtipy nepiš.
Neumíš je správně podat.
Co ty o tom víš?
Kelli.
Všichni hosté už mají být pryč.
Co tu ještě děláš?
Mám kocovinu. Co se včera stalo?
Nic. Nic se nestalo. Skvěle ses bavila a miluješ svého muže.
Tvůj taxík. Zaplať pak poštou, nebo taky ne.
- Jo. - Hlavně odjeď.
Dobře. Tak gratuluju, má spřízněná duše.
Já věděla, že když mě sem Diane pozvala, osud…
Přeju vám to.
Uvidíme se brzy.
Cestou sem jsem viděl legrační kuře…
Co je?
Jsem strašná matka?
Cože?
Jasně že ne. Proč?
Přišel otec Roberty a řekl, že Sara je…
Že je zvrácená!
Sara není zvrácená. Věř mi.
Pracuju na autobusáku.
Už nevím, čemu věřit.
Noro.
Já tvou dceru znám.
Vychovalas laskavou, silnou, báječnou mladou ženu.
Navíc jí budu navždy zavázaný, protože…
Kdyby nebylo jí, tak bychom spolu nebyli.
Cože?
Proč si myslíš, že se tu pořád něco rozbíjelo?
Věděla dřív než my, že k sobě patříme.
Jak by mohl někdo s tak báječným srdcem sám nebýt báječný?
Máš pravdu.
Sara je hodná.
Jestli někdo, tak to Roberta je dítě ďáblovo!
Cože? Ne…
Ano. To ona moje děťátko zkazila!
Takhle jsem to ne…
Kam to jdeš?
Najít Ježíše.
Ne, počkej!
Nechoď tam!
Noro!
Jo, tady dobré… Čisto.
Můj úkol od Diane, zařídit, aby měl pan Vera dobrou náladu,
moc dobře nevycházel.
- Krása, že? - Stejný oceán jako u všech mých resortů.
Kromě hotelu v Cancúnu.
Tam je Atlantik.
Dám si mořské plody, prosím.
Výborně.
Jak si získat někoho, kdo má všechno a tráví svůj čas v luxusních resortech?
Nejlepší bude nabídnout mu něco prostého.
Jestli jste tu jen na den, dejte si ceviche z Acapulca.
To nejlepší na světě.
Mořské plody s kečupem? Ne, díky.
Taková škoda…
Máte tolik peněz, a přesto neznáte potěšení.
Blízko je stánek s ceviche, co vám změní život.
Žádné ceviche můj život nezmění.
Co to udělat takto?
Vezmu vás tam, a když vám život nezmění, tak vás pozvu.
Ale jestli ano,
dostanu půlku vaší společnosti.
Ambiciózní, ale nepravděpodobné.
Dobře. Tak nám koupíte nový kávovar pro zaměstnance.
Tak jo. Mám rád dobré sázky.
A tahle zní skvěle. Opravdu.
Ale můj tým to asi nedovolí.
Jeden z nejbohatších mužů v Mexiku se nemůže jen tak někde potulovat.
Pane Vero, tady v Las Colinas host dostane, co si přeje.
Lhala jsi mi.
A strašně moc mě mrzí, že jsem musela.
O které lži mluvíš?
Že nám nebudeš zasahovat do svatby.
Ale pozvalas Chadovu bývalku.
Proč?
To mě tak nesnášíš?
Ne, Julie. Mám tě ráda.
Proto chci tobě i Chadovi ukázat,
že byste se brát neměli.
Páni.
Vidím, kam směřujete, a nechci, aby vám to ublížilo.
Všechno jsem to dělala z lásky.
Počkat.
Co všechno?
Pak Diane vysvětlila, že když se jí nepodařilo Julii a Chadovi domluvit,
rozhodla se najít jinou cestu, jak jim ukázat, že se nemají brát.
Zkusila svatbu oddálit.
Ano, vím, že budete na té svatbě DJ.
Dám vám dvojnásobek, když to zrušíte.
Ale to nevyšlo, protože Chad se začal učit salsu.
Pak si Diane všimla, jak se k sobě s Julií máme.
Moment.
Proč se Diane pořád schovávala za kytkou?
To nevím. Tak si to představuju.
Byla to ta samá kytka? Nosila si ji s sebou?
Hugo, no tak. Rušíš mě.
Já měl tu samou otázku.
Vytrhlo mě to z příběhu…
Hele, prostě…
Fajn!
Už žádné kytky.
Jde o to, že to Diane nám na Valentýna zadala společný úkol
a doufala, že se něco stane.
Tak, vy dva. Ať to apartmá srší romantikou.
Ale jak víte, vztah Julie a Chada to jen posílilo.
Když nic z toho nevyšlo, zavolalas Kelli, aby se do ní Chad zamiloval?
Ne, abys viděla, jak jiný Chad býval, než tě potkal.
Meditace, vegetariánství.
To chceš být s někým, kdo se mění podle toho, s kým zrovna chodí?
Chad neví, kdo je.
Požádal tě o ruku, protože nevěděl, co jiného dělat.
A tys souhlasila, protože ses ho bála odmítnout.
Co?
Julie, drahá, jdi si za tím, po čem toužíš.
A on musí zjistit, co vlastně chce. Oba se navzájem omezujete.
Nemůžu uvěřit, žes to udělala. To už bylo moc.
Ne. Pamatuj, bylo to z lásky.
Dá se to odpustit.
Tou dobou jsem vymyslel, jak dostat Ricarda z resortu.
Ale potřeboval jsem pomoc Lupe.
Lupe.
All in.
Dáte mi uniformu obsluhy bazénu?
Co za to?
Prosím, nic nemám.
Potřebuju jen kalhoty, jeden malý pár.
Dorovnávám.
Ach jo, peníze na rovnátka pro dceru.
Přinesu tu uniformu.
Co teď děláš?
Určitě nebudu volat bývalé ženě.
Hele, Marco, nevymlouvej se.
Nahlásím to manažerovi.
Už žádný škrob do ručníků, no, jen trochu, ale…
Ty mě neposloucháš!
Je to zábava.
Myslíš, že na tu tříhodinovou masáž skočí?
Nebojte. Zařídil jsem to.
Všechno v pořádku, šéfe?
Tak jsem se nebavil, co mě vzal John Cusack na tandemové kolo.
Tři, dva, jedna.
Jsem rád, že jsi šťastný.
Dnes především.
Díky?
Chceš dnes ještě něco?
Kdyby to byl tvůj poslední den tady, co by sis přál, aby byl mimořádný?
Jen si řekni.
Když o tom mluvíš,
vždycky jsem chtěl skočit do toho bazénu z támhletoho balkonu.
Héctore, tak dneska si skočíš.
Jo. Celou dobu se nás snažila rozdělit.
To že máma udělala? Co si to nalhávám? Jasně že jo.
Ale ne. Řekla, že se navzájem omezujeme. Prý musíš přijít na to, kým chceš být.
- To je neuvěřitelný. - Očividně má něco…
Říkal jsem si přesně to samý.
Cože?
Od kdy?
Od těch lekcí salsy s Donem Pablem.
Uvědomil jsem si, že jsem vždycky dělal to, co mi řekli.
A tak jsem začal přemýšlet, co bych vlastně chtěl.
A…
A prostě jsem si řekl: „Hele, co být Juliiným manželem?“
Juliin manžel. To zní přece skvěle, ne?
Proč chtít něco víc?
Takže…
já tě opravdu omezuju.
Ustupte!
Vstaň!
Kdo si myslíš, že jsi?
Ježíš?
Vůbec nejsi jako náš Pán Ježíš. To tvá dcera zkazila tu mou.
To ty jsi strašný rodič.
Komu uvěříte?
Jí?
Nebo někomu, kdo vypadá jako Ježíš?
Ježíšovi!
Dejte mu!
Hej! Vrať se sem! Čeho se bojíš?
I kdybych ho zabila, za tři dny se vrátí.
Pokrytče!
Svatokrádežníku!
Díky!
Kdybys byl opravdový Ježíš, nastavil bys druhou tvář!
Ty pokrytče jeden!
To velkopáteční procesí je ale nabité emocemi.
Jo.
No tohle.
Změnilo vám život?
Znovu mě nabilo energií! Ale to nejlepší je tohle.
Jíst na ulici, pít z pytlíku…
Je pěkné cítit se normálně.
Jak mi to chybělo.
To mi chybělo taky.
Dodává to šmak.
Ale nemůžeme na to, kdo jsme, přijít společně?
Jo, to je dobrý nápad.
Ty taky nevíš, co všechno chceš v životě dělat, že jo?
Ne, vůbec ne.
Určitě chci žít v Paříži a v Miláně a potom v New Yorku.
Rozšířit svoji řadu oděvů.
Vrátit se do Medellínu a nabídnout stáž mladým ženám.
A chci jít do parku s tobogány. Ještě jsem tam nebyla.
Vidíš? Oba nevíme, kam směřujeme.
Hele, nemůžu se přenést přes to,
že když oba nevíme, kdo jsem,
tak jak víš, že jsem pro tebe ten pravý?
Můžu se zeptat?
Neomezuju já tebe?
Chceš v životě něčeho dosáhnout?
Nebo jsou nějaké cesty, kterými ses nevydala,
protože jsi se mnou?
Hele…
Nevzdávej se kvůli mně sama sebe.
- Můžu se zeptat? - Ano.
Abyste se dostal až na vrchol, musel jste být bezohledný?
Zjistil jsem, že když přijde na věc, máš jen sám sebe.
Jistě! Člověk se o sebe musí starat.
Ne, právě naopak.
Dělal jsem všechno proto, abych se dostal na vrchol.
Teď sedím sám ve svém tryskáči
nebo v jednom ze svých hotelů
a říkám si…
Co kdybych trávil víc času navazováním přátelství než vytvářením nepřátel?
Jaký bych teď vedl život?
To tím myslím. Ať uděláš cokoliv,
dělej to tak, abys s tím dokázal žít.
Protože nakonec budeš mít jen sám sebe.
Tehdy mi došlo, že to nemůžu hodit na Héctora.
- Musel jsem udělat, co je správné. - Víš, co by se hodilo k té zmrzlině?
Vepřové škvarky.
No jistě.
Od kamaráda si poradit nenecháš.
Ale od boháče… Ano, pane.
Ještě tě to žere? Je to minulost.
Jo, ale poučil ses?
Opakuju ti, ať uděláš, co je správné.
A ty mě pořád neposloucháš.
Udělej, co je správné.
Jdi za ní.
Moment. Jde o tu z tvého itineráře?
O kterou jde? O Julii, nebo o Isabel?
Nejde o nikoho. Buď zticha.
Minule mě nepřivítala zrovna vřele.
Jak víš, že by mě chtěla vidět?
Mluvil jsem s ní.
Do kuchyně, hned.
Ty strejdovy historky ale musí být nuda.
Za ty prachy ani ne.
Ale jeho historky těm mým nesahají po kotníky.
Vážně?
- Rád bych si poslechl… - Všechno začalo v Portlandu v roce 1996.
Dnes dám konečně výpověď, získám zpět dívku svých snů
a vzepřu se!
Pardon, už jsem tu.
- Takže, co jste… - Kde jsem skončil?
No ano.
Zavedl jsem Ricarda zpět do Las Colinas.
Máximo, děkuju. A to ceviche? Ano, změnilo mi život.
Ten kávovar pro zaměstnance dostanete.
Jestli jste se bavil, tak možná přidáte i vířivku pro zaměstnance.
Ambiciózní, ale nepravděpodobné. Prosím…
Někdy mi zavolej.
Děkuju.
Jak asi tušíte, neslyšíme o Ricardu Verovi naposled.
To je ale legrační kuře.
Panno Marie.
Dobrý den!
To vy jste vyčinila Chuchovi.
Strašné, že jsem křičela na Ježíše.
Nic si z toho nedělejte. Je to pitomec.
Poprvé jsem fandila Jidášovi.
A jestli si myslí, že je ten kříž těžký, měl by zkusit tohle.
Že? Jak může takový blbec hrát Ježíše?
Život je plný rozporů.
Například…
Já nejsem panna.
To chápu.
I já jsem plná rozporů.
Opravdu? Jak to?
Vždy jsem se snažila být dobrou katoličkou,
ale poslední dobou se mi nedaří rozlišovat dobré od zlého.
Co mám udělat,
když musím volit mezi učením církve
a svými pocity?
No, já opravdu nevím.
Zbytek roku pracuju v nelegálním kasinu.
Ale přijde mi, že být dobrou katoličkou
je především o lásce, laskavosti a odpuštění.
A to ostatní…
Kdo ví?
Takže odpovědí možná je…
s těmi rozpory žít.
Je divný, že se cítím dobře?
Ne. Asi jsme prostě udělali správně.
- Jo. Asi. - Jo.
Neskočit bylo dobře.
To jo.
Ne ze strachu.
Ne! Děsivý to nebylo.
Ale připadalo mi to nudný, takový nezábavný.
Bylo by to nudný.
Strašně nudný!
Kdo by chtěl skočit z balkonu a nudit se?
Já se nudit nechci.
- Ani já ne. - Proč taky?
K čemu?
- To není život. - Ne.
No prosím, kdo to jde.
Pan Vera vás dnes vychválil až do nebes.
Jsem vám moc vděčná.
Co se toho týká…
Musím vám něco povědět.
S Espectacularem nemluvil Héctor.
Ale já.
To já to vyzradil.
Mohl bych uvést důvody,
ale to by stejně nezměnilo nevyhnutelné.
Prosím pochopte, že jsem neudělal nic, co by ublížilo vám nebo resortu.
Ale zradil jsem vaši důvěru.
A za to se vám moc omlouvám, paní Daviesová.
Taky mě to mrzí.
Sbalte si věci, Máximo.
Máte padáka.
CHAD S OTCEM – 1964
Hej. Jsi v pohodě, hermigo?
Jo, už jo.
Nemůžu mít ani dvě minuty klid?
S Julií jsme se rozešli.
Mělas pravdu. Netuším, kdo jsem, a to k ní není fér.
Jsem na tebe moc hrdá.
Určitě to nebylo snadné, ale bude to tak pro vás oba lepší.
A mluvili jsme o tom, proč jsem takový.
Uvědomil jsem si, že je to proto, že kontroluješ celý můj život.
A ty věci, cos dneska řekla Julii, to jen potvrzují.
Musela jsem tě vést, protože sis sám směr nevybral.
Ne. Nevybral jsem si směr, protože jsi mě vedla.
Svůj život vezmu do vlastních rukou jen tehdy, když na chvíli odjedu.
Co tím myslíš?
Pojedu do LA. Jasný?
Aspoň na pár měsíců.
Možná na dýl.
Tohle je moje výpověď.
Horní půlka je text písně od Whitesnake. Nenašel jsem nepopsaný papír.
Ale jsi můj…
Jsi můj Chad.
Promiň, mami. Odjedu příští týden.
Nějak se nám to tu vylidňuje.
Jak daleko zajít, když něco chceme?
Diane si myslela, že žádná hranice není, a přišla o to, co jí bylo nejdražší.
Jsou tak…
milé.
Taky jsem jako mladá psala takové dopisy.
Máma bojovala s tím, nakolik slevit ze své věrouky,
aby mohla přijmout svou dceru zpět.
Já jsem svou hranici, za kterou nezajdu, našel.
Musel jsem se snažit být takovým, jakým jsem být chtěl.
I když jsem tak ztratil Las Colinas.
Jsi v pořádku?
Co se stalo?
Platí ještě ta pracovní nabídka?
Byl jsem smutný. Ale už měsíce jsem se necítil tak dobře.
Poprvé po dlouhé době…
jsem byl hrdý na to, že jsem Máximo Gallardo.
Překlad titulků: Veronika Ageiwa