Акапулько
Загадай бажання.
Швиденько їмо торт і їдемо додому,
інакше друга мама ревнуватиме.
Але ще стільки треба почути:
що було після поцілунку з Хулією,
й про бабусину операцію на очі.
А ще про новорічну вечерю.
-Це багатенько. -Не страшно. Я розповідатиму швидко.
На ранок після вечері
наша сім’я ненадовго вирушила в Мехіко,
щоб бабусі зробили операцію.
Операція пройшла успішно.
Сара плакала.
-Вона так раділа. -Мамо.
Та ну?
Плакав Максімо, й він це знає.
-Мамо. -Донечко.
Мама каже правду.
Плакав я, але не через операцію.
Мені показали рахунок.
Щиро дякую, лікарю.
Мене на цьому тижні підвищують на роботі.
Клянуся сплатити рахунок до березня.
Добре, та якщо не сплатиш у наступні три місяці,
поверну мамі катаракту.
Що?
Ми повернулися, й я вийшов
на роботу перед Новим роком.
Я такий радий за твою маму.
Та найважливіше – це твій поцілунок з Хулією.
Неймовірно.
А що було потім?
Потім вона сказала…
Я мушу йти. Мені потрібен час подумати.
І ми обидва знаємо, що це означає.
Ні. Не знаємо.
Вона мала на увазі…
Я мушу йти.
Мені потрібен час, щоб піти від хлопця-ідіота
й ми могли бути разом навіки.
Думаєш, вона з ним уже порвала?
Надіюся, що так. Дивись, що я їй купив у Мехіко.
Ух ти!
Немає кращого способу сказати «я тебе кохаю»,
ніж подарунок, який ти не можеш собі дозволити.
А в тебе що?
Як закінчилося побачення з Лореною?
Не дуже.
Що ж, Мемо.
Дякую, що на один вечір побув моїм хлопцем. На добраніч.
Я намагався їй пояснити, що це було не насправді.
Але відтоді
Лупе ні на секунду не залишає мене з Лореною.
Треба придумати, як бути з Лореною на новорічній вечірці.
Сьогодні буде вдалий для нас день.
Я отримаю підвищення, а опівночі
ми будемо з дівчатами, яких кохаємо.
Або помремо на шляху до них.
Я серйозно. Лупе могла мене вбити.
Поклянися доглянути моїх сестер.
-А потім я побачив Чеда. -Максімо!
Він був розлючений.
Я скучив, «герміґо».
Чи не був.
-Як справи? -Не брехатиму, було нелегко.
О, бідолашний.
Будь мужній. Серце загоїться.
Серце? Ні, я про голову.
Я вчу іспанську заради Хулії. Ох і важко це.
Я думав, що в іспанській просто додають «о» до англійських слів,
але, вочевидь, усе складніше.
Заради Хулії, твоєї дівчини?
Так. У мене питання.
«Siempre» ж означає «навіки»?
А ще «назавжди».
А як сказати «навіки й назавжди»?
«Por siempre y para siempre».
Чувак, ти мене смішиш.
Англійська – кошмар.
«There», «their» і «they're» – різні слова.
«Groom» – це наречений, а ще це значить «доглядати за кіньми».
Що ж це таке?
Чомусь Хулія ще не розійшлася з Чедом.
Я був дуже спантеличений.
Мамо, Френк Сінатра прийшов.
Та ні. Це я, Естебан.
Я думав, тобі вже зняли бинти.
Ще ні. Знімуть завтра.
Ну добре. Просто знай, що я дуже гарний.
Я приніс квіти й надів новий костюм.
Я підстригся. І став вищий.
А мої очі зараз блакитні.
Перепрошую. Ось квіти.
Дякую.
Норо.
Мені це непросто сказати, але я маю бути сміливий.
Ти знаєш, що я до тебе почуваю.
Я буду на сьомому небі зустріти з тобою Новий рік,
але це ти вирішуй, чи мене запрошувати.
Я мушу знати, чи ти цього хочеш.
Ти знаєш, де мене знайти. Перепрошую.
Та якщо ти не знала,
до шостої я буду на автостанції.
І ще десять хвилин ітиму додому.
А потім буду вдома.
-Ну все. Мушу йти. -До побачення.
-Даруйте. Дякую. -До побачення.
Мамо.
Маю щось тобі сказати.
Надіюся, попросити вибачення за те, що пішов з різдвяної вечері.
Може, ти й хотів мене образити,
але образив усіх тих, хто не почув мого співу.
Ні. Сьогодні я зроблю пропозицію Хулії,
і мені потрібна наша фамільна каблучка.
Можна пізніше тебе відрадити?
У мене зустріч з інвесторами,
яка визначить долю нашого курорту.
Тож вибач за мою неуважність.
Мамо, я серйозно.
Я теж.
-Джулія мені подобається. -Хулія.
Але ти з нею тільки тому, що вона постійно в тебе перед очима.
Наче хліб, яким ти об’їдаєшся в ресторанах.
-Джулія наче хліб. -Хулія.
Ні. Днями ти спитала, що я хочу в житті,
і я про це думав.
І відповідь: Хулія.
Ти, певно, в це віриш,
але мені потрібне краще рішення від головного менеджера.
То, може, тобі потрібен інший головний менеджер.
Дон Пабло.
Ви в порядку?
Вибач, Максімо.
Мені завжди важко на Новий рік.
Чим можу допомогти?
Це щодо підвищення на посаду керівника басейну.
Мамина операція була не з дешевих.
Нам дуже потрібні гроші.
То коли я почну заробляти великі гроші?
Мабуть, я неправильно висловився.
Про підвищення ще не точно.
Ні?
Остаточне рішення за Даян.
І є ще один кандидат.
Хто?
Гектор.
Але мені потрібна ця робота.
Я у всіх відношеннях кращий за Гектора.
Так.
Як довести Даян, що я достойніший кандидат?
Вона показуватиме інвесторам курорт
і почне з басейну.
Допоможеш їй – посада твоя.
Я відчайдушно хотів сказати Хулії, як сильно її кохаю
й з’ясувати, що вона почуває до мене.
Але я вирішив зачекати.
І досі про це думаю, Г’юґо.
Як би все було, якби я таки поговорив тоді з Хулією?
ОРЕНДА ШЕЗЛОНГІВ 22:00
Даян, це чудово, що курорт належить одній сім’ї,
але наших інвесторів непокоїть, що ви американці.
Вони надають перевагу тим, хто бере на роботу місцевих
й працює в інтересах мексиканців та всіх латиноамериканців.
Якщо чесно, я й сама почуваюся місцевою.
Он як? Тоді розкажіть, що вам у цьому місті подобається?
Вітаємо в «Лас-Колінасі».
Гостям до смаку вежі з морепродуктів,
тож я взяв на себе сміливість замовити таку й вам.
Розважливо.
Максімо – один з найкращих.
Даян, дозволите?
«Лас-Колінас» став благословенням для нашого міста.
Коли мама дізналася, що я тут працюватиму,
то була дуже релігійна мить.
Ми щойно повернулися з Мехіко.
Завдяки щедрості Даян мамі прооперували очі.
О, приємно чути.
Дякую, що розповів, Максімо.
Повірте, цей хлопець далеко піде.
Дякую, Даян.
Надіюся, що сьогодні покажу вам,
що ми тут одна велика сім’я.
Забезпечивши собі підвищення, я міг поговорити з Хулією.
Ти вже йдеш?
Треба перевдягтися на вечірку.
-Але я так багато хочу тобі сказати. -Я теж. Поговоримо ввечері?
Авжеж. Я подаватиму напої за твоїм вишуканим столом.
Тоді я буду дуже спрагла.
А потім вона пішла.
От би знати, про що вона тоді думала?
Ну, я знаю, про що.
Хіба не пам’ятаєш?
Ми з Хулією дуже подружились у наступні роки.
А що тобі Хулія розповідала?
Вона почала з вашого поцілунку на балконі.
Я мушу йти. Мені потрібен час подумати.
Хулія почувалася винною.
Вона цілувалася з іншим.
А ще вона розгубилася.
Пізніше вона сказала, що Чед її кохав,
а Максімо – розумів.
Що їй було робити? А потім…
Хуліє.
-Можемо поговорити? -Так.
Не хочу, щоб між нами були секрети.
Ну звісно. А що таке?
Подарувати сукню придумав Максімо. Це він зробив.
Не варто було брехати й казати, що це я.
Знаю, що я тобі не підходжу.
І ніколи не підходив.
Ну, може, зачіска підходить, але це все.
Але я роблю все можливе.
Ти єдина це розумієш
і не розчаровуєшся в мені.
Треба вже перестати думати про інших
і бути кращим для тебе.
Можемо забути про те, що було, й почати все спочатку?
Дякую.
Люблю тебе.
З одного боку, був Чед,
відданий, серйозний, багатий,
але йому ніколи не зрозуміти Хулію.
З другого боку, був мій брат.
Мамо, дай Естебанові шанс.
Та ну. Ти на цьому зациклена. От і зустрічайся з ним сама.
-Він же тобі подобається? -Ну, так.
Просто я не знаю, чи це правильно.
-Іди сюди. Поклади це. -Що?
Поговоримо з татом.
-От зануда. -Максімо, йди сюди.
Тату, ти ж знаєш, що мама тебе любить і щодня за тобою сумує.
Але вона страждає, бо їй без тебе самотньо.
Скажи їй, що вона не повинна бути самотня
й що бажаєш їй щастя.
Гаразд.
Так, знаю.
Зроблю.
Дякую.
Що?
Думаєш, треба купити скутер?
Як скажеш!
Він такого не казав.
Остання ніч 1984 року мала бути для всіх особлива.
Ось вона. Як завжди розкішна.
Я цілий день чекав, щоб з нею поговорити, й от нарешті ми могли…
А от і ні.
Усі.
Познайомтеся з дуже особливою для мого сина дівчиною,
і, звісно ж, особливою для мене.
Це наша Хулія.
Вона з Колумбії й зустрічається з моїм сином.
Коли кажуть, що ми перейняли латиноамериканську культуру,
я відповідаю, що так і є, в буквальному сенсі.
Хуліє, розкажи про бізнес-план,
-над яким ми працюємо. -Так.
Чеде, на хвилинку.
Синку, хочу щось тобі віддати.
-Фамільна каблучка. А я думав… -Я про це подумала.
Ти знаєш своє серце.
Якщо Хулія – «та сама», тоді освідчись їй.
Ого. Не знаю, що й сказати.
Як ти плануєш освідчитися?
Не знаю.
Я думав якось по-тихому, по-простому.
Я написав кілька слів.
Думаю, згодиться.
Чекай, ти про що?
Не знаю. Може, вона заслуговує на щось більше.
Лорено.
Лоло.
Думали, будете обмінюватися записочками,
а я не дізнаюсь?
Я казала, що для мене Лорена – найважливіше в житті.
Вона єдина дочка моєї єдиної сестри, а ти її зрадив.
Ні! Це не те, що ви думаєте.
Тоді на вечері то була твоя дівчина?
-Ну, так. Але я прикривав… -У неї є до тебе почуття?
Вочевидь, що так.
Вона по вуха в мене закохана.
Я хотів бути для неї взірцем чоловіка, та коли дізнався…
Годі! Я не дозволю, щоб небога зустрічалася зі слизьким Дон Жуаном,
який зваблює жінок своєю сексуальністю.
Думаєте, я такий?
Поклянися не наближатися до неї.
Інакше понівечу твоє нікчемне тільце,
й це буде лише початок.
Зрозумів?
Зрозумів.
-Та поклястися не можу. -Що?
Серцю не накажеш, Лупе.
Лорена мені дуже подобається, а я – їй.
Тому я спробую.
Я захоплююся твоєю відвагою,
але не заздрю твоєму майбутньому.
Естебане,
дякую, що прийняв запрошення.
-Це тобі. -Мої квіти.
Як зворушливо й приємно.
Ґабріела.
На бога. Роберта!
-Роберта. -Вітаю, Естебане.
Мама її запросила,
бо я не хотіла, щоб дівчина Максімо була на Новий рік сама.
Уже майже опівніч.
Даян, сьогодні все було неперевершено.
Я рада.
А якщо може бути ще краще?
Уявіть, на що ми будемо здатні, з вашою підтримкою.
Це виноград? Я не замовляла.
Це для Нового року.
Їх ще називають «12 виноградин».
Люблю все автентичне.
У нашому готелі це щорічна традиція, започаткована щойно.
Виноградини символізують дванадцять місяців року.
З’їдайте по одній з кожним дзвоном курантів.
З’їсте всі – всі 12 бажань здійсняться.
Я якраз згадала про дуже особливе оголошення.
Тут, у «Лас-Колінасі», ми більше, ніж просто колеги.
Ми – одна сім’я.
Тому я рада оголосити
про дуже особливе підвищення басейного персоналу.
Леді та джентльмени,
підніміть келихи за нового керівника басейну
Гектора Валеро.
Боже мій.
Даян, дякую.
Я такий щасливий, що зацілував би вас.
Підвищити мали ж мене.
Я заслужив. Я зробив усе, як ви сказали.
Хороше ще попереду, Максімо.
Май терпіння.
Ви не наполягали на моїй кандидатурі?
Твій тон недоречний.
Поговоримо завтра.
Підвищення я не отримав.
Максімо.
Але принаймні
міг отримати дівчину, яку кохаю.
Хуліє Ґонсалес, піднімись, будь ласка, на сцену.
Хуліє Ґонсалес.
Увага, всі. Поаплодуйте їй. Подивіться, яка красуня.
Хуліє…
ти дивовижна дівчина,
і я такий вдячний, що ти в мене є.
Поруч з тобою я краща людина,
й я не уявляю життя без тебе.
І зроблю все, щоб і не довелося.
Я кохаю тебе понад усе,
навіки й назавжди.
Хуліє Ґонсалес Паділья, ти вийдеш за мене?
Вона кивнула! Це означає «так»!
Я ж казала, що ми тут одна сім’я.
Я дуже щаслива.
І оскільки в нашій сувенірній крамниці скоро продаватимуться твої сукні,
ти тепер моя бізнес-партнерка й дочка.
О, так.
А тепер приготуйтесь їсти виноград,
бо 1985 рік наступить через…
Даян, для нас буде честь інвестувати в «Лас-Колінас».
Це честь для мене.
За роки співпраці.
Ти в порядку?
Так. Усе добре.
Я так здивувалася.
Я не хотіла перед усіма казати «ні», та…
Може, моя відповідь і буде «так», але нам варто про це поговорити.
Виноград!
…тринадцять, дванадцять…
…одинадцять, десять, дев’ять, вісім, сім…
Я думала, ми ніколи не залишимось наодинці.
…шість, п’ять, чотири…
…три, два, один.
З Новим роком!
Я мушу йти.
Схоже, скоро святкуватимемо весілля.
Заручини легко розірвати.
Я розривала чотири рази.
Підпишемо угоду з інвесторами, а потім розберемося з рештою.
Розумію.
Перепрошую, день був важкий.
Піду спати.
Дон Пабло, з Новим роком.
З Новим роком.
Гекторе, ти тепер відповідаєш за басейн,
і треба багато що обговорити. Іди зі мною.
Ніч була зіпсована,
але от-от мало стати ще гірше.
Раптом я усвідомив, як усе було насправді.
Досить лестощів.
Усе діялося в мене під носом.
Виявилося, що в мене не було шансів.
Він переміг ще до того, як я дізнався про гру.
Про це знали всі,
а я був дурнем.
Максімо.
Нарешті. Можемо поговорити?
Про що говорити, окрім поздоровлень?
Знаю. Це було несподівано.
Я розгубилася.
Не треба нічого пояснювати.
Усе й так зрозуміло.
Ви з Чедом заслуговуєте бути разом. Третій зайвий.
-Але в той вечір… -Не переймайся.
Я нікому не скажу про поцілунок.
Не бійся. Це була помилка.
Бажаю вам щастя. Ти на це заслуговуєш.
З Новим роком.
Тату.
Познайомся з онуком, Маріано.
Маріано.
Він таки побачив онука.
Побачив.
Тієї ночі були ще несподіванки.
Дві години як настав 1985 рік…
а моє життя перевернулося з ніг на голову.
Перемога Гектора.
Заручини Хулії.
Такий милий.
Сварка з доном Пабло.
Але дружба з однією людиною лишилася незмінна.
Гей.
Дивись, що я тобі приніс.
З Новим роком.
Мені прикро через Хулію й підвищення.
Так. Що ж.
Коли ми тільки почали тут працювати,
я думав, що все тільки чорне й біле,
а люди тут хороші й погані.
А тепер бачу, що світ… сірий.
Ти недавно сказав мені: йди туди, куди кличе серце.
Я міг таке сказати. Так мудро.
Та якщо світ сірий, а всі думають лише про себе,
тоді варто бути там, де я хочу бути.
Я більше не буду дурнем.
Я зробив щось дуже схоже,
й думаю, що це була помилка.
-Лупе бачила, як я цілую Лорену. -Та ти що?
Ти поцілував Лорену?
Класно ж.
А потім натрапив на Лупе,
і вона сказала, що зіпсує мені життя.
Я не на жарт злякався.
Треба вибиратися з пральні.
Але…
Я дістав оце.
Батьків медальйон!
На що ти його обміняв?
На папірець, на якому Лорена написала номер телефону.
Добре, що я його запам’ятав.
Гектора підвищили, а значить з’явилася вакансія на його місце.
-Та ну. -Так.
Уяви, як ми щодня працюватимемо разом.
Ми ж про це мріяли.
Щось мені підказує, що 1985 рік буде для нас казковий.
Отак почався рік, який змінив мою долю.
Думаю, на сьогодні досить.
Тобі пора додому.
Дядьку, ти мусиш поїхати на панахиду по дону Пабло.
Максімо, Г’юґо має рацію.
Ти повинен там бути.
Знаю, тобі страшно, як усе буде,
та подумай про дона Пабло і його сина.
Вони зрештою помирилися.
І ти зможеш.
Гаразд. Поїду за однієї умови:
Г’юґо поїде зі мною.
-Нащо? -Буде моїм захистом.
Використаю його як щит.
Що?
Можна поїхати, мамо? Ну будь ласочка.
-Так. -Так!
-Ура! -Так!
То я побачу всіх,
про кого ти розповідав?
Мемо, Гектора, Лупе й усіх інших?
Думаю, так.
А що ти скажеш, коли побачиш Хулію?
А, стривай.
Чед з Хулією і досі одружені?
Поговоримо про це в приватному літаку.
Що? У приватному літаку?
Панахида буде в Мексиці.
Буде тобі нагода забути про відмовки
й почати вчити іспанську.
Так, дядьку.
-На добраніч. -Добраніч.
З днем народження.
Люблю тебе, дядьку.
І я тебе. Дуже.
-Люблю тебе. -І я тебе.
От тільки не знаю, як бути з Хулією.
Про це не турбуйся.
Ти ж Максімо Ґальярдо.
Ти завжди придумуєш, як здобути те, що хочеш.
Твоя правда.
Це лише початок.
Тримайтесь усі, бо ми йдемо.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова