Önska dig nåt.
Okej, vi borde äta upp snabbt och åka hem
annars kommer din andra mamma börja bli svartsjuk.
Men det är så mycket mer jag måste få veta,
vad som hände efter att du kysste Julia,
eller hur det gick med abuelitas operation?
Och nyårsfesten?
-Ay, det var en rejäl lista. -Ingen fara. Jag pratar snabbt.
Morgonen efter middagen,
åkte vår familj till Mexico City inför din abuelitas ögonoperation.
Operationen blev lyckad.
Sara grät.
-Hon var så lycklig. -Mamma.
Snälla.
Máximo var den enda som grät, och det vet han.
-Mamma. -Älskling.
Okej, din mamma har rätt. Jag grät, men det var inte därför.
Jag hade just sett räkningen.
Tack så mycket, doktorn.
Jag kommer bli befordrad den här veckan. Jag lovar att ha betalat allt till mars.
Okej, men om du inte betalar inom tre månader
-opererar jag tillbaka starren. -Va?
Vi åkte hem och jag gick till jobbet på nyårsaftonens morgon.
Vad skönt att höra om din mamma.
Men det bästa är att du och Julia kysstes!
Det är fantastiskt.
-Vad hände sen? -Efter kyssen, sa hon…
Jag måste gå. Jag behöver lite tid att tänka.
-Och vi vet båda vad det betyder. -Nej. Det vet vi inte.
Det hon menade var…
Jag måste gå.
Jag behöver lite tid så jag kan dumpa min idiot till pojkvän
så du och jag kan vara ihop för evigt.
Så du tror att hon redan har gjort slut med honom?
Förhoppningsvis. Se vad jag köpte åt henne i Mexico City.
Wow!
Inget säger "jag älskar dig" mer än en present man inte har råd med.
Och du?
-Hur gick det med Lorena efter middagen? -Inte så bra.
Okej, Memo. Tack för att du har varit min pojkvän ikväll. Hejdå.
Jag försökte säga att det var på låtsas. Men ända sen dess
har Lupe inte låtit mig vara ensam med Lorena ens en sekund.
Jag måste komma på ett sätt att vara med Lorena på nyårsfesten.
Idag blir en bra dag för oss båda.
Jag ska bli befordrad och vid midnatt ikväll
kommer vi båda vara med flickorna vi tycker om.
Jag är beredd att dö för det.
Jag menar allvar. Lupe skulle faktiskt kunna döda mig.
Lova att du tar hand om mina systrar.
-Då såg jag Chad. -Máximo!
Och han verkade förbannad.
-Jag har saknat dig, "hermigo". -Eller kanske inte.
-Hur mår du? -Jag ska inte ljuga, det har varit tufft.
Åh, stackare.
-Tja, kämpa på. Ditt hjärta kommer läka. -Mitt hjärta? Nej, det är mitt huvud.
Jag lär mig spanska för Julias skull. Brutalt svårt.
Jag trodde det räckte med att lägga till ett "o" på alla engelska ord,
men det är tydligen mer komplicerat än så.
Julia, din flickvän?
Ja, hon. Jag har en fråga. Så… "siempre"betyder "för evigt", visst?
Och "siempre" betyder även "alltid".
-Hur fan säger man "alltid och för evigt"? -För siempre och för siempre.
Mannen, ditt språk roar mig.
Engelska är en mardröm. "De," "dem," och "dom" är olika ord.
En karl kan man gifta sig med, men Karl är även ett namn.
Vad är det för nåt?
På nåt sätt hade Julia inte gjort slut med Chad än.
Jag var väldigt förvirrad.
Mamma, Frank Sinatra är här.
Nej. Det är jag, Esteban.
Jag trodde du skulle ha fått slippa bandagen nu.
Inte än. En natt kvar.
Okej. Tja, bara så du vet, jag är väldigt stilig idag.
Jag har blommor till dig. Jag har en ny kostym.
Jag har klippt mig. Jag är längre.
Och mina ögon är blå nu.
Om du tillåter. Titta, här är blommorna.
Tack.
Nora.
Det här är svårt för mig att säga, men jag måste vara modig.
Du vet hur jag känner för dig.
Inget skulle göra mig lyckligare än att tillbringa nyår med dig,
men jag tänker vänta tills du bjuder in mig.
Jag måste få veta att du faktiskt är intresserad.
Så, du vet var jag finns. Om du ursäktar.
Men, utifall att du inte vet,
så är jag på busstationen till kl 18.00, okej?
Och det tar mig tio minuter att gå hem.
Efter det är jag bara hemma. Då så.
-Och… Men… Okej. Nu blir jag utkastad. -Hejdå.
-Om du ursäktar. tack. -Hejdå.
Mamma.
Jag behöver säga dig nåt.
Jag hoppas det är: "Jag är ledsen för att jag lämnade vår posada häromkvällen."
Du må ha försökt såra mig,
men i själva verket sårade du alla som inte fick höra mig sjunga.
Nej. Ikväll ska jag fria till Julia,
och jag skulle vilja göra det med familjeringen.
Kan jag prata dig tillrätta senare?
Jag ska just ha ett möte med investerarna som kan avgöra hotellets öde.
Förlåt mig om jag verkar disträ.
-Mamma, jag menar allvar med det här. -Det gör jag också.
-Jag tycker jättemycket om Julia. -Julia.
Men du dejtar henne bara för att hon finns mitt framför dig.
På samma sätt som du alltid äter bröd på restauranger.
-Julia är bröd. -Julia.
Nej. Häromdagen frågade du vad jag vill göra med mitt liv,
så jag tänkte på saken. Och svaret är Julia.
Tja, du tror säkert det,
men jag väntar mig bättre beslutsfattande från min verkställande direktör.
Då kanske du behöver en annan verkställande direktör.
Don Pablo.
Är du okej?
Jag är ledsen, Máximo.
Nyår har alltid varit en svår tid på året för mig.
Nå, vad kan jag göra för dig?
Det gäller befordran till chef över poolområdet.
Min mammas ögonoperation blev dyr. Vi behöver verkligen pengarna.
Så, när börjar jag tjäna bättre pengar?
Jag kanske gav dig fel intryck.
Befordran är inte given.
Inte?
I slutändan är det Dianes val. Och det finns en annan kandidat.
-Vem då? -Héctor.
Men jag behöver det här, don Pablo. Och jag är bättre än Héctor på alla sätt.
Ja.
Hur bevisar jag för Diane att jag förtjänar det mer?
Hon ska precis visa hotellet för några investerare,
med början vid poolen.
Om du hjälper henne blir hon skyldig dig en befordran.
Jag ville verkligen säga till Julia hur mycket jag älskade henne
och få veta hur hon kände.
Men jag beslöt mig för att vänta.
Jag tänker ännu på den stunden, Hugo.
Vad hade hänt om jag hade gått till Julia och pratat med henne istället?
STRANDUTHYRNINGEN KL 22.00
Diane, vi älskar att hotellet är familjeägt,
men våra investerare oroar sig över att du är från USA.
De föredrar rörelser som anammar deras lokala samhällen
och arbetar för mexikaners och alla latinamerikaners intressen.
Tja, ärligt talat känner jag mig som en del av det lokala samhället.
Jaså? Berätta då, vad är bäst med den här staden?
Välkomna till Las Colinas.
Våra gäster älskar våra skaldjurstorn,
så jag tog mig friheten att beställa ett åt er.
-Åh, vad snällt. -Máximo här är en av våra bästa.
Diane, tillåter du?
Las Colinas har varit en välsignelse för vårt samhälle.
När min mamma fick veta att jag fått jobb här,
det var ett väldigt religiöst ögonblick.
Vi kom just tillbaka från Mexico City.
Tack vare Dianes generositet kunde hon operera sina ögon.
-Åh, det var underbart att höra, mannen. -Tack för att du berättade, Máximo.
Tro mig, den här mannen kommer att avancera.
Tack, Diane.
Jag hoppas kunna visa er att här på Las Colinas är vi som en stor familj.
Med min befordran säkrad kunde jag äntligen fokusera på Julia.
-Ska du gå nu? -Ja, för att klä mig inför festen.
-Men det är så mycket jag vill säga dig. -Samma här. Kan vi prata ikväll?
Självklart. Jag kommer vara den som serverar dig vatten.
Då får jag se till att vara törstig.
Och sen gick hon.
Jag önskar jag visste vad hon hade tänkt på den dagen.
Tja, jag vet.
Kommer du inte ihåg?
Julia och jag blev nära vänner under följande år.
Vad vet du om Julias sida av historien?
Tja, det började efter er kyss på balkongen.
Jag måste gå. Jag behöver lite tid att tänka.
Julia kände sig skyldig.
Hon hade just kysst nån som inte var hennes pojkvän.
Men hon var även förvirrad.
Som hon sen berättade för mig, Chad avgudade henne,
men Máximo förstod henne. Vad skulle hon göra? Och då…
Julia.
-Du. Kan vi prata? -Ja.
Du, jag vill inte att det ska finnas några hemligheter mellan oss.
Självklart inte. Hur så?
Klänningen var Máximos idé, okej? Han gjorde allt.
Jag borde inte ha ljugit om det.
Det är bara det att jag vet att jag inte förtjänar dig.
Det har jag aldrig gjort.
Jag menar, mitt hår kanske gör det, men det är allt.
Men jag försöker, okej? Jag försöker.
Och du är, typ, den enda som förstår att jag försöker
och inte är konstant besviken.
Jag måste sluta oroa mig för alla andra och bara försöka bättra mig för dig.
Kan vi glömma det förflutna och börja om?
Tack.
Jag älskar dig.
Å ena sidan hade hon Chad, hängiven, innerlig, rik,
men även nån som aldrig skulle förstå Julia.
Å andra sidan hade hon min bror.
Mamma, varför ger du inte Esteban en chans?
Äsch, sluta nu. Du är som besatt. Du kanske skulle gå ut med honom.
-Jag menar, gillar du honom? -Tja, ja.
Men jag vet inte om det är rätt.
-Kom hit. Lägg ner det där. -Va?
Vi ska prata med pappa.
-Vilken smärta. -Máximo, kom hit.
Pappa, du vet att mamma älskar och saknar dig varje dag.
Men hon är även olycklig för att hon är ensam utan dig.
Kan du säga åt henne att hon inte behöver vara ensam
och att du vill att hon ska vara lycklig?
Det är okej.
Ja, jag vet.
Det ska jag göra.
Tack.
Va?
Tycker du att jag ska köpa en Vespa? Okej. Som du vill!
Så sa han inte.
Sista kvällen år 1984 skulle bli en stor kväll för alla.
Där var hon. Lika vacker som alltid.
Jag hade väntat hela dagen på att få prata med henne och nu kunde vi…
Nix.
Allihopa.
Jag vill presentera nån som är väldigt viktig för min son
och självklart även för mig. Det här är vår Julia.
Hon är från Colombia och hon är min sons flickvän.
När folk undrar om vi anammat den latinamerikanska kulturen,
kan jag säga att det har vi verkligen.
Åh, Julia. Du kan väl berätta för dem om den affärsplan
-vi jobbar på tillsammans. -Ja.
Chad, har du tid?
Älskling, jag har nåt till dig.
-Oj… Familjeringen. Jag trodde… -Jag tänkte på saken.
Du har rätt. Du vet vad du vill. Om Julia är den rätta, borde du fria.
-Wow. Jag vet inte vad jag ska säga. -Hur planerar du att göra det?
Jag vet inte. Jag bara…
Du vet, jag… tänkte mig nåt lågmält, enkelt.
Jag har skrivit några ord.
Det duger säkert bra.
Vänta, vad menar du?
Jag vet inte. Jag undrar bara om hon inte förtjänar nåt mer.
Lorena?
Lolo?
Trodde ni att ni kunde skicka hemliga små lappar
utan att jag skulle få reda på det?
Jag sa till dig att Lorena är det viktigaste jag har.
Hon är min enda systers enda dotter och du svek henne.
-Nej! Det är inte som du tror. -Var kvinnan på middagen din dejt
-Nåväl, ja. Men jag var täckmantel… -Har hon känslor för dig?
Ja, så klart. Hon är galen i mig.
Men bara för att jag försökt vara en bra förebild för henne, men plötsligt…
Det räcker! Jag tänker inte låta min niece bli inblandad med nån Don Juan
som lockar till sig kvinnor med sin sexuella utstrålning.
-Är det så du ser mig? -Lova att du lämnar henne ifred.
Annars lär den fysiska skada jag tänker åsamka din lilla kropp
bara bli början på ditt lidande.
Förstått?
Jag förstår.
-Men det kan jag inte lova dig. -Va?
Man kan inte kontrollera hjärtat, Lupe.
Jag tycker mycket om Lorena och… och hon tycker om mig.
Jag vill se vad som kan hända mellan oss.
Jag beundrar ditt mod,
men jag avundas dig inte din framtid.
Esteban…
…tack för att du accepterade min inbjudan.
-De här är till dig. -Blommorna jag just gav dig.
Vilken omtänksam och fin gåva.
Gabriela.
För guds skull. Roberta!
-Roberta. -Hej, Esteban.
Jag bad mamma bjuda henne
för jag ville inte att Máximos flickvän skulle vara ensam på nyår.
Snart midnatt. Diane, kvällen har varit enastående.
Det gläder mig.
Men varför nöja sig med enastående när man kan bli bäst?
Tänk vilken potential vi skulle ha med er hjälp.
Åh, är det där vindruvor? Det har jag inte beställt.
De är till nyårstraditionen man kallar "Turens tolv vindruvor".
Vad underbart autentiskt.
Det är en av hotellets årliga traditioner, från och med i år.
Vindruvorna representerar årets tolv månader.
Ät en vindruva till varje klockslag vid midnatt.
Om ni äter dem alla kommer era tolv önskningar besannas.
På tal om det, jag har ett speciellt tillkännagivande.
Här på Las Colinas är vi mer än kollegor. Vi är familj.
Och därför gläder det mig att kungöra
en väldigt speciell befordran här vid poolområdet.
Mina damer och herrar,
höj era glas för vår nye chef över poolområdet,
Héctor Valero.
Åh, herregud.
Diane, tack. Jag är så glad att jag skulle kunna kyssa dig.
Det borde ha varit min befordran.
Jag förtjänade den. Jag gjorde allt du sa.
Bra saker kommer att hända dig, Máximo.
-Du måste vara tålmodig. -Du rekommenderade mig inte, va?
Jag ogillar din ton.
Vi pratar imorgon.
Det blev inget bättre jobb.
-Máximo. -Men med minuter till godo,
kunde jag åtminstone vara med kvinnan jag älskade.
Kan Julia González vara vänlig och komma till scenen?
Julia González.
Kom igen, ge henne en applåd. Se på henne. Visst är hon vacker?
Julia…
…du är en fantastisk kvinna,
och jag är tacksam för att du finns i mitt liv.
Jag är som bäst när jag är med dig,
och jag kan inte tänka mig mitt liv utan dig i det.
Och det vill jag aldrig behöva.
Jag älskar dig mer än nåt annat,
för alltid och för evigt.
Julia González Padilla, vill du gifta dig med mig?
Hon nickade! Det betyder ja!
Jag sa ju att på Las Colinas är vi en familj.
Jag kunde inte vara gladare.
Och eftersom presentbutiken snart ska sälja dina klänningar,
gör det dig till både min affärspartner och min dotter.
Åh, ja.
Och nu, var beredda med vindruvorna
för nu är det 1985 om…
Diane, det vore en ära att investera i Las Colinas.
Äran vore min.
Skål för många års samarbete.
-Är du okej? -Ja, jag är okej.
Det var bara en överraskning.
Jag ville inte säga nej till dig framför en stor publik, men…
Jag kanske kommer svara ja, men vi måste prata mer om det.
Här kommer vindruvorna!
…tretton, tolv…
…elva, tio, nio, åtta, sju…
Jag trodde aldrig vi skulle få vara ensamma.
…sex, fem, fyra…
…tre, två, ett.
Gott nytt år!
Jag måste gå.
Det låter som om nästa stora event här blir ett bröllop.
Förlovningar är lätta att bryta. Jag har själv gjort det fyra gånger.
Vi säkrar våra investerare, sen tar vi itu med det där.
Jag förstår.
Nå, om du ursäktar mig, det har varit en lång dag.
Jag ska dra mig tillbaka till min villa.
-Don Pablo, gott nytt år. -Gott nytt år.
Héctor, nu när du är chef för poolområdet, har vi mycket att prata om. Kom med mig.
Hur hemsk min kväll än hade varit,
skulle den snart bli ännu värre.
Plötsligt… förstod jag allt.
Nog med smicker.
Allt hade pågått mitt framför mina ögon.
Det visade sig att jag aldrig hade haft en chans.
För han hade vunnit, innan jag ens visste att vi tävlade.
Hela hotellet visste om skämtet,
och jag var byfånen.
Máximo. Äntligen. Kan vi prata?
Vad mer kan jag säga annat än grattis?
Jag vet. Det var en överraskning.
-Jag är väldigt förvirrad. -Du behöver inte förklara nåt.
Allt är ganska uppenbart.
Du och Chad förtjänar att vara ihop utan att nån kommer emellan.
-Men häromkvällen… -Oroa dig inte.
Jag säger inget om det som hände.
Du kan slappna av. Det var uppenbarligen ett misstag.
Jag hoppas att du blir lycklig. Det förtjänar du.
Gott nytt år.
Pappa.
Låt mig presentera din sonson, Mariano.
Mariano.
Så han fick träffa sitt barnbarn.
Det fick han.
Det fanns fortfarande några överraskningar kvar den kvällen.
1985 var bara två timmar gammalt…
…men mitt liv hade redan förändrats på miljoner sätt.
Héctors vinst.
Julias förlovning.
Du är så fin.
Mitt bråk med don Pablo.
Men en vänskap hade inte förändrats.
Du.
Titta vad jag tog med mig.
Gott nytt år.
Jag beklagar verkligen det med Julia och din befordran.
Ja. Nåväl.
När vi först började arbeta här,
trodde jag att allt var svart eller vitt.
Jag trodde det fanns goda personer och onda personer.
Nu ser jag att hela världen är… grå.
För ett tag sen sa du att jag skulle gå dit jag var önskad.
Det låter som nåt jag skulle säga. Så klokt.
Men om hela världen är grå och alla bara bryr sig om sig själva,
då borde jag gå dit jag vill vara.
Jag tänker inte bli utnyttjad mer.
Tja, jag gjorde precis nåt liknande, och det var nog ett misstag.
-Lupe såg mig kyssa Lorena. -Du skojar.
Kysste du Lorena? Vad häftigt!
Men sen sprang jag in i Lupe,
vi pratade och hon berättade om alla sätt som hon skulle göra mitt liv surt.
Nu måste jag verkligen ta mig bort från tvättstugan.
Men…
…jag fick tag på den här åt dig.
Min pappas medaljong!
-Vad blev du tvungen att ge upp för den? -Lappen Lorena skrev sitt nummer på.
Men… jag memorerade det först.
Nu när Héctor blivit befordrad finns det ett jobb vid poolen.
-Lägg av. -Jo.
Tänk dig om vi båda skulle jobba vid poolen varje dag.
Det är det vi alltid drömt om.
Jag har en känsla av att 1985 kommer att bli ett bra år för oss båda.
Så började året som verkligen förändrade mitt liv.
Men det räcker nog för idag.
Det är dags för dig att åka hem.
Tío, du måste närvara vid don Pablos minneshögtid.
Máximo, Hugo har rätt.
Du måste gå. Jag vet att du är rädd för vad du kommer att påträffa,
men tänk på don Pablo och hans son.
Det var inte för sent för honom att bättra sig. Det är inte för sent för dig.
Visst. Jag går dit, på ett villkor.
Hugo måste följa med.
-Varför? -Beskydd.
Jag kanske måste använda honom som sköld.
Va?
Får jag följa med, mamma? Snälla?
-Ja. -Ja!
-Ja!
Så jag kommer att få träffa alla de här personerna
du pratat om hela dagen?
Memo och Héctor och Lupe och alla de andra?
Det antar jag.
Vad ska du säga när du träffar Julia igen?
Åh, vänta lite.
-Är Chad och Julia fortfarande gifta? -Det kan vi diskutera i privatjeten.
Ursäkta? Privatjeten?
Don Pablos minneshögtid är i Mexiko.
Det blir ett bra tillfälle för dig att sluta med ursäkterna
och lära dig lite spanska.
Visst, tío, visst.
-Godnatt på er. -Godnatt.
Grattis, m'hijo.
Jag älskar dig, tío.
Jag med. Mycket.
-Jag älskar dig. -Detsamma.
Det enda jag inte har en lösning på är hur jag ska göra med Julia.
Oroa dig inte för det. Du är Máximo Gallardo.
Du hittar alltid ett sätt att få det du vill ha.
Ja, visst gör jag?
Det här är bara början.
Håll i er allihopa, här kommer vi.
Undertexter: Victoria Emée