Ønsk noget.
Nu spiser vi kagen og tager hjem, ellers bliver din anden mor misundelig.
Der er så meget, jeg vil vide.
Hvad skete der, efter du kyssede Julia? Hvad med abuelitas øjne? Og nytårsfesten?
-Pyh, det var mange ting. -Jeg skal nok tale hurtigt.
Morgenen efter julefesten
tog familien til Mexico City, så din abuelita kunne blive opereret.
Operationen lykkedes.
Sara græd. Hun var så glad.
Det var Máximo, der græd, og det ved han godt.
-Mor! -Min skat.
Okay, din mor har ret. Jeg græd, men det var ikke derfor.
Jeg havde lige set regningen.
Tusind tak, doktor. Jeg bliver forfremmet i næste uge.
Jeg skal nok betale inden marts.
Okay, men hvis der går over tre måneder, giver jeg hende stær igen.
Hvad?
Vi tog hjem, og jeg gik på arbejde nytårsaftensdag.
Hvor dejligt med din mor.
Men det allervigtigste er... at du og Julia kyssede!
Det er fantastisk.
-Hvad skete der bagefter? -Bagefter sagde hun...
Jeg går nu. Jeg har brug for at tænke.
-Og vi ved jo, hvad det betyder. -Nej, det ved vi ikke.
Det, hun mente, var...
Jeg går nu.
Jeg slår op med min dumme kæreste, så vi kan være sammen for evigt.
Så du tror, hun har slået op med ham?
Det håber jeg. Se, hvad jeg købte til hende.
Hvor fint! Du erklærer din kærlighed med en gave, du ikke har råd til.
Hvad med dig? Hvordan gik det med Lorena efter festen?
Ikke så godt.
Nå, Memo. Tak, fordi du var min kæreste i aften. Farvel.
Jeg forklarede hende, at det var løgn.
Men siden har Lupe ikke ladet mig være alene med Lorena ét sekund.
Jeg må bare være sammen med Lorena til den nytårsfest.
Det er en stor dag for os.
Jeg bliver forfremmet, og til midnat skal vi begge kysse den pige, vi elsker.
Eller dø i forsøget.
Det var ikke for sjov. Lupe kunne godt slå mig ihjel.
Pas godt på mine søstre.
-Så fik jeg øje på Chad. -Máximo!
Han virkede skidesur.
-Jeg har savnet dig, hermigo. -Eller måske ikke.
-Hvordan går det? -Det har været en hård omgang.
Åh, din stakkel. Vær stærk. Dit hjerte skal nok hele.
Mit hjerte? Nej, det er mit hoved. Jeg lærer spansk for Julia. Supersvært.
Jeg troede bare, man satte "o" på alle ordene,
men det er åbenbart langt mere indviklet.
-Julia, din kæreste? -Ja, så jeg har et spørgsmål.
Altså..."siempre" betyder "for evigt", ikke?
Og"siempre" betyder også "altid".
-Hvordan siger man så "for evig og altid"? -Por siempre et para siempre.
Dit sprog er så vildt.
Engelsk er da værre! "There", "their" og "they're" er forskellige ord.
Og "groom" betyder en "gom", men også "at strigle". Hvad sker der?
Julia havde ikke slået op med Chad endnu.
Jeg var meget forvirret.
-Mor, det er Juan Gabriel. -Nej nej, det er mig, Esteban.
-Har du ikke fået forbindingen af? -Nej, én nat mere.
Nå, men bare så du ved det, er jeg flot i dag.
Med blomster og nyt jakkesæt. Jeg er blevet klippet. Jeg er højere.
Og jeg har fået blå øjne.
Undskyld mig. Se, her er blomsterne.
Tak.
Nora?
Det her er meget svært, men nu må jeg være modig.
Du ved, hvad jeg føler for dig. Jeg vil så gerne holde nytår med dig,
men du skal selv invitere mig. Jeg må vide, om du er interesseret.
Du ved, hvor du finder mig. Undskyld mig.
Hvis du ikke ved det, er jeg på busterminalen til klokken 18.
Og det tager mig ti minutter at gå hjem.
Og så er jeg hjemme hele aftenen.
-Og... Nå, nu bliver jeg smidt ud. -Farvel.
-Undskyld mig. Tak. -Farvel.
Mor. Jeg skal fortælle dig noget.
Jeg håber, det er: "Undskyld, jeg forlod posada'en."
Du ville såre mig, men du sårede alle dem, der ikke fik hørt mig synge.
Nej. Jeg frier til Julia i aften, og jeg vil gøre det med familiens ring.
Jeg taler dig fra det senere.
Jeg skal møde investorerne, der kan afgøre resortets skæbne.
Så undskyld, jeg er lidt distræt.
-Mor, jeg mener det. -Det gør jeg også.
-Jeg kan godt lide Julia. -Julia.
Men du vælger hende kun, fordi hun er der. Som når du spiser dig mæt i brød.
-Julia... er brød. -Julia.
Nej, forleden dag spurgte du mig, hvad jeg vil med mit liv.
Jeg tænkte over det, og svaret er Julia.
Ja, det tror du sikkert,
men min direktør skal kunne træffe bedre beslutninger.
Så bør du måske få en ny direktør.
Don Pablo? Er der noget galt?
Undskyld, Máximo. Nytåret er altid en svær tid for mig.
Nå, hvad ville du?
Det var angående forfremmelsen til poolbestyrer.
Min mors operation var dyr. Vi har brug for pengene.
Så hvornår begynder jeg at tjene kassen?
Jeg gav dig måske det forkerte indtryk.
-Forfremmelsen er ikke sikker. -Er den ikke?
I sidste ende er det Dianes beslutning. Og der er en anden kandidat.
Hvem?
Héctor.
Jeg har brug for det job. Og jeg er bedre end Héctor.
Ja.
Hvordan kan jeg vise Diane det?
Hun skal vise nogle investorer rundt, og de begynder ved poolen.
Hvis du hjælper hende, skylder hun dig den forfremmelse.
Jeg ønskede desperat at fortælle Julia, jeg elskede hende,
og finde ud af, hvad hun følte.
Men jeg besluttede at vente.
Jeg tænker stadig på det øjeblik.
Hvad var der sket, hvis jeg havde talt med Julia i stedet for?
STRANDEN KL 22
Diane, vi elsker, at det er familieejet,
men det bekymrer vores investorer, at du er fra USA.
De foretrækker virksomheder, der favner lokalmiljøet
og arbejder for mexicanske og latinamerikanske interesser.
Jeg føler mig faktisk som en del af lokalmiljøet.
Virkelig? Hvad kan du bedst lide ved byen?
Velkommen til.
Folk elsker skaldyrstårnet, så jeg bestilte et, I kan smage.
Hvor betænksomt.
Máximo er en af vores allerbedste.
Diane, må jeg?
Las Colinas har været en gave for byen.
Da min mor hørte om mit job her, var det et meget religiøst øjeblik.
Vi kommer lige fra Mexico City.
Min mor fik en øjenoperation takket være Dianes gavmildhed.
-Det er dejligt at høre. -Tak, fordi du fortæller det.
Tro mig, han bliver til noget stort.
Tak, Diane.
Jeg håber, jeg i aften kan vise jer, at vi er én stor familie på Las Colinas.
Forfremmelsen var sikret, så nu kunne jeg tale med Julia.
-Går du? -Ja, jeg skal klæde om til festen.
-Jeg har så meget at sige til dig. -Også mig. I aften?
Ja. Jeg skal servere vand ved dit fine bord.
Så skal jeg nok være tørstig.
Og så gik hun.
Gid jeg vidste, hvad hun tænkte den dag.
Altså... jeg ved det godt.
Har du glemt det? Julia og jeg blev ret nære venner.
Hvad ved du om Julias side af historien?
Ja, det begyndte efter jeres kys på balkonen.
Jeg går nu. Jeg har brug for at tænke.
Julia følte skyld. Hun havde lige kysset en anden mand.
Men hun var også forvirret.
Hun fortalte mig, at Chad forgudede hende,
men Máximo forstod hende. Hvad skulle hun gøre? Og så...
Julia.
-Hej. Kan vi tale sammen? -Ja.
Jeg vil ikke have nogen hemmeligheder mellem os.
Selvfølgelig ikke. Hvorfor?
Kjolen var Máximos idé. Han gjorde alt. Jeg burde ikke have taget æren.
Men jeg er ikke god nok til dig. Det har jeg aldrig været.
Måske er mit hår godt nok, men ikke andet. Men jeg prøver virkelig.
Du er den eneste, der forstår, at jeg prøver, og ikke altid er skuffet.
Jeg gider ikke tænke på alle andre. Jeg vil bare være bedre for dig.
Kan vi ikke glemme fortiden og begynde forfra?
Tak. Jeg elsker dig.
På den ene side var der Chad, hengiven, oprigtig, rig,
men også en mand, som aldrig rigtig ville forstå Julia.
På den anden side var der min bror.
Mor, giv dog Esteban en chance.
Du er jo besat af det. Du kan selv gå ud med ham.
-Kan du ikke lide ham? -Jo.
Jeg ved bare ikke, om det går.
-Kom. Læg de der. -Hvad nu?
Vi skal tale med far.
-Altså... -Máximo, kom her.
Far, du ved, at mor elsker dig og savner dig hver dag.
Men hun er også ked af at være ensom.
Fortæl hende, at hun ikke skal være ensom, og at du ønsker, at hun bliver glad.
Det er fint.
Det ved jeg.
Jeg gør det.
Tak.
Hvad?
Synes du, jeg skal købe en knallert? Hvis du siger det!
Det sagde han ikke.
Den sidste aften i 1984 ville blive en stor aften for alle.
Der var hun. Bedårende som altid.
Jeg havde ventet hele dagen på at tale med hende, og nu kunne vi endelig...
Niks.
Venner.
I skal møde en, som betyder meget for min søn og naturligvis for mig.
Det er vores Julia.
Hun er fra Colombia, og hun er min søns kæreste.
Så man kan sige, at vi har favnet den lokale kultur helt bogstaveligt.
Julia, vil du ikke fortælle dem om vores fælles forretningsplan?
Chad, kom lige med.
Jeg har noget til dig.
-Familiens ring? Jeg troede... -Du har ret. Du kender dit hjerte.
-Hvis du elsker Julia, så fri til hende. -Wow, hvad skal jeg sige?
Hvad havde du planlagt?
Jeg... Det ved jeg ikke...
Jeg havde tænkt på noget stille og roligt. Enkelt. Jeg har skrevet et par ord.
Det er sikkert fint.
Hvad mener du?
Det ved jeg ikke. Jeg tænkte bare på, om hun fortjener lidt mere?
Lorena?
Lolo?
Tror I, I kan sende små hemmelige beskeder, uden at jeg opdager det?
Lorena er det vigtigste i mit liv.
Min eneste søsters eneste datter, og du forrådte hende.
Nej, sådan var det ikke!
Var kvinden til festen din ledsager?
-Ja, men kun for at... -Føler hun noget for dig?
Ja, selvfølgelig. Hun er vild med mig.
Jeg forsøgte at være en god rollemodel, men pludselig...
Stop! Min niece skal ikke omgås sådan en beregnende Don Juan,
som lokker kvinder til med sin sexappeal.
-Er det sådan, du ser mig? -Lov mig, at du holder dig fra hende.
Ellers skal jeg lemlæste din sørgelige lille krop,
og det bliver kun begyndelsen.
Forstået?
Forstået.
-Men det kan jeg ikke love. -Hvad?
Man kan ikke kontrollere sit hjerte.
Jeg kan rigtig godt lide Lorena... og hun kan lide mig.
Jeg vil se, hvad der sker.
Jeg beundrer din styrke, men jeg misunder dig ikke din fremtid.
Esteban. Tak, fordi du ville komme.
-De er til dig. -Ah, de blomster, jeg gav dig før.
Sikke en dejlig og betænksom gave.
Gabriela.
For filen da... Roberta!
-Roberta. -Hej, Esteban.
Mor inviterede hende, så Máximos kæreste ikke skulle holde nytår alene.
Diane, alting har været fremragende.
Det glæder mig.
Men hvorfor nøjes med fremragende? Med jeres hjælp vil alt være muligt.
Vindruer? Dem har jeg ikke bestilt.
De bruges til nytårsskikken "lykkens 12 vindruer".
Jeg elsker autenticiteten.
Det er en af hotellets årlige traditioner. Fra i år.
Vindruerne symboliserer årets 12 måneder.
Tag en i munden for hvert af de 12 slag til midnat.
Spiser man dem alle, får man opfyldt 12 ønsker.
Det minder mig om, at jeg har en særlig bekendtgørelse.
Her på Las Colinas er vi mere end blot kolleger.
Vi er en familie.
Derfor er det mig en glæde at afsløre en helt særlig forfremmelse ved poolen.
Mine damer og herrer, hæv glasset for den nye chef for poolområdet,
Héctor Valero!
Hold da op.
Diane, tak. Jeg er så glad, jeg kunne kysse dig.
Det var jo min forfremmelse.
Jeg har fortjent den. Jeg gjorde, som du sagde.
Der vil ske gode ting for dig, Máximo. Vær tålmodig.
Du talte ikke min sag, vel?
Jeg bryder mig ikke om den tone. Vi tales ved i morgen.
Jeg blev ikke forfremmet.
Máximo.
Men jeg kunne måske stadig nå at få hende, jeg elskede.
Er Julia González sød at komme op på scenen? Julia González.
Giv hende en hånd. Se, er hun ikke smuk?
Julia...
Du er en fantastisk kvinde, og jeg er så glad for, at du er i mit liv.
Du gør mig til en bedre mand.
Jeg kan ikke forestille mig et liv uden dig.
Så det vil jeg undgå.
Jeg elsker dig højere end noget andet, for evig og altid.
Julia González Padilla, vil du gifte dig med mig?
Hun nikkede! Det betyder ja!
Jeg sagde jo, at Las Colinas er en familie.
Jeg er så lykkelig.
Og gavebutikken vil jo snart føre dine kjoler,
så du bliver både min samarbejdspartner og min svigerdatter.
Åh ja!
Og nu skal I have vindruerne klar,
for vi går ind i 1985 om...
Diane, det skal være os en ære at investere i Las Colinas.
Æren er min. Skål for mange års samarbejde.
-Er du okay? -Ja, jeg har det fint.
Det var bare en overraskelse.
Jeg ville ikke sige nej foran alle de mennesker, men...
Måske bliver svaret ja, men vi er nødt til at tale om det.
-Her er vindruerne. -...13, 12...
...elleve, ti, ni, otte, syv...
Jeg troede aldrig, vi blev alene.
...seks, fem, fire...
...tre, to, en.
Godt nytår!
Jeg går nu.
Vores næste store fest bliver vist et bryllup.
Forlovelser kan nemt hæves. Jeg har gjort det fire gange.
Investorerne er i hus, så ordner vi det andet senere.
Javel.
Nå, du må have mig undskyldt. Det har været en lang dag.
Jeg vil gå ned til min villa.
-Don Pablo, godt nytår. -Godt nytår.
Héctor, nu hvor du er blevet poolchef, har vi meget at drøfte. Kom.
Det havde været en dårlig aften, men nu blev den meget værre.
Pludselig gav det hele mening.
Det hele var foregået lige for næsen af mig.
Jeg havde aldrig haft en chance.
Han havde vundet, før jeg vidste, at jeg var med i kampen.
Hele resortet var indviet i det, og jeg var til grin.
Máximo. Endelig. Kan vi tale sammen?
Jeg kan kun sige tillykke.
Ja. Det var en overraskelse. Jeg er så forvirret.
Du behøver ikke forklare noget. Det er jo indlysende.
Du og Chad fortjener at få hinanden.
-Men forleden aften... -Bare rolig. Jeg siger ingenting.
Du kan slappe helt af. Det var tydeligvis en fejl.
Jeg håber, du bliver lykkelig. Det fortjener du. Godt nytår.
Far.
Jeg vil gerne have, at du møder dit barnebarn, Mariano.
Mariano.
Han mødte altså sit barnebarn.
Ja.
Der var stadig et par overraskelser den aften.
1985 var under to timer gammel,
men mit liv havde ændret sig på mange måder.
Héctors sejr.
Julias forlovelse.
Hvor er du sød.
Skænderiet med don Pablo.
Men ét venskab havde ikke ændret sig.
Hej.
Se, hvad jeg har med.
-Godt nytår. -Godt nytår.
Det gør mig ondt med Julia og med din forfremmelse.
Ja, men hvad kan man gøre?
Da vi begyndte at arbejde her,
troede jeg, alt var sort og hvidt.
Gode mennesker og dårlige mennesker.
Nu virker det, som om hele verden er grå.
Du sagde engang, at jeg skulle være, hvor jeg var ønsket.
Det lyder som mine ord. Meget klogt sagt.
Men hvis verden virkelig er grå, og alle kun tænker på sig selv,
så bør jeg være der, hvor jeg selv ønsker. Jeg vil ikke være til grin mere.
Tja, jeg har lige gjort noget i den retning, og det var vist en fejl.
-Lupe så mig kysse Lorena. -Seriøst?
Kyssede du Lorena? Det er jo fantastisk.
Ja, men så mødte jeg Lupe,
og vi snakkede, og hun sagde, at hun ville gøre mit liv til et helvede.
Jeg må ud af det vaskeri.
Men...
...jeg fik fat i den her til dig.
Min fars halskæde!
-Hvad gav du i bytte? -Sedlen med Lorenas telefonnummer.
Men jeg kan det udenad.
Héctors plads ved poolen bliver jo ledig.
-Det er løgn. -Jo.
Tænk, hvis vi begge to arbejdede der. Det har vi altid drømt om.
Jeg tror, 1985 bliver et stort år for os begge to.
Og sådan begyndte året, der for alvor ændrede mit liv.
Men det er vist nok for i dag. Nu skal du hjem.
Tío, du skal tage med til don Pablos mindehøjtidelighed.
Máximo, Hugo har ret. Du skal med.
Jeg ved, du er bange for, hvad du møder, men tænk på don Pablo og hans søn.
Det var ikke for sent for dem, og det er det heller ikke for dig.
Fint, så tager jeg med. På én betingelse.
Hugo skal med.
-Hvorfor? -Beskyttelse. Han kan bruges som skjold.
Hvad?
Må jeg tage med, mor? Kom nu.
-Ja. -Ja!
Skal jeg så møde alle dem, du har fortalt om i dag?
Memo og Héctor og Lupe og alle de andre?
Det går jeg ud fra.
Hvad vil du sige, når du ser Julia?
Vent lige lidt. Er Chad og Julia stadig gift?
-Det taler vi om i mit privatfly. -Hvad? Privatfly?
Mindehøjtideligheden er i Mexico.
Så nu kan du godt droppe undskyldningerne og få lært noget spansk.
Klart, tío, klart.
-Godnat, venner. -Godnat.
Og tillykke.
Jeg elsker dig, tío.
I lige måde. Meget højt.
-Jeg elsker dig. -Også mig.
Jeg ved bare ikke, hvad jeg skal gøre med Julia.
Tag det nu roligt. Du er jo Máximo Gallardo.
Du får altid, hvad du vil have.
Ja, jeg gør.
Det her er kun begyndelsen.
Gør jer klar, for her kommer vi.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve