Пожелай си нещо.
Да хапнем набързо и да се прибираме.
Другата ти майка ще ревнува.
Но аз искам да науча още.
Какво стана след целувката с Хулия?
А очната операция на баба?
А новогодишното парти?
Доста се насъбра. - Ще говоря бързо.
Сутринта след тържеството
заминахме набързо за Мексико Сити
за операцията на баба ти.
Тя мина успешно.
Сара чак заплака от радост. - Мамо.
Я стига.
Не аз, а Максимо заплака.
Мамо. - Миличка!
Добре де, вярно е, аз заплаках, но по друга причина.
Току-що бях видял сметката.
Благодаря, докторе.
Тази седмица ще ме повишат в работата.
Обещавам да ви се изплатя до март.
Ако не си получа парите до три месеца,
ще й върна пердето.
Какво?
Бях пак на работа сутринта преди Нова година.
Радвам се за майка ти.
Но най-важното е, че с Хулия сте се целунали!
Невероятно!
И после какво?
След това тя каза...
Трябва да вървя. Искам да помисля.
И двамата знаем какво значи това. - Не, не знаем.
Тя имаше предвид...
Трябва да вървя.
Имам нужда от малко време, за да разкарам онзи идиот
и с теб да бъдем заедно завинаги.
Значи мислиш, че тя вече е скъсала с него?
Надявам се. Виж какво й купих от Мексико Сити.
Леле!
Няма по-добро обяснение в любов
от подарък, който не ти е по джоба.
А ти?
Как прекара с Лорена след тържеството?
Не много добре.
Мемо, благодаря ти, че беше мое гадже тази вечер. Чао.
Опитах се да й обясня, че е било наужким.
Но оттогава Лупе не ми дава да прекарам и секунда насаме с Лорена.
Трябва да измисля как да бъдем заедно на новогодишното парти.
Днес е голям ден и за двама ни. Ще ме повишат, а после, в полунощ,
ще бъдем с момичетата, които харесваме.
Освен ако не пукнем.
Съвсем сериозно. Лупе може наистина да ме убие.
Грижи се за сестрите ми.
Тогава видях Чад. - Максимо!
Изглеждаше ядосан.
Липсваше ми, "хермиго". - Или не?
Как си? - Няма да лъжа, тежко беше.
Горкият.
Бъди силен. Сърцето ти ще се оправи.
Сърцето ми ли? Не, главата.
Уча испански заради Хулия. Адска мъка е.
Мислех, че само се добавя "О" в края на английската дума,
но се оказа далеч по-сложно.
Хулия, приятелката ти?
Да, тя. Та да те питам.
Значи... "сиемпре" е "вечно", нали?
Но означава и "винаги".
Как тогава е "винаги и вечно"?
Сиемпре и сиемпре.
Човече, ще се гътна.
Английският е кошмар.
Думи, които звучат еднакво, значат различни неща.
"Жених" значи "младоженец", но е и глагол.
Това пък какво е?
Явно Хулия още не беше скъсала с Чад.
Бях много объркан.
Мамо, Синатра е тук.
Не, аз съм - Естебан.
Още ли не си свалила превръзката?
Не, утре сутринта.
Хубаво. Да знаеш, че съм много красив.
С букет в ръка и с нов костюм.
Подстриган, по-висок.
Аз пък станах синеока.
Прощавай, нека ти поднеса цветята.
Благодаря.
Нора.
Много ми е трудно да го кажа, но трябва да съм смел.
Знаеш чувствата ми към теб.
Ще се радвам да посрещнем Нова година заедно,
но ще оставя на теб да ме поканиш.
За да съм сигурен, че го искаш.
Знаеш къде да ме намериш. А сега ме извини.
Ако все пак не знаеш,
ще бъда в автобусното депо до 18 ч.
Прибирам се пеш за десет минути.
След което ще съм си вкъщи.
Добре. Гонят ме. - Чао.
Извинявам се. Благодаря. - Чао.
Мамо.
Трябва да ти кажа нещо.
Дано е извинение, че си тръгна от тържеството онази вечер.
В желанието си да засегнеш мен нарани всички, които не чуха песента ми.
Не, довечера ще предложа на Хулия
и искам да й дам семейния пръстен.
Ще те разубедя по-късно.
Сега имам среща с инвеститори, от които зависи съдбата на комплекса.
Прощавай, че съм така разсеяна.
Мамо, сериозно говоря.
Аз също.
Харесвам много Джулия. - Хулия.
Но ходиш с нея само защото ти е под ръка.
Точно както изяждаш хляба по ресторантите.
Джулия е филия. - Хулия.
Не, онзи ден ме попита какво искам в живота
и се замислих.
Отговорът е Хулия.
Въобразяваш си.
Главният ми управител трябва да взема по-трезви решения.
Тогава си търси друг управител.
Дон Пабло.
Добре ли сте?
Прощавай.
Нова година винаги е тежък момент за мен.
Кажи, как да помогна?
Става дума за повишението ми.
Операцията на майка ми беше скъпа.
Нуждаем се от пари.
Така че кога ще започна да изкарвам повече?
Останал си с грешно впечатление.
Повишението не е сигурно.
Така ли?
Всъщност решението е на Даян.
А има и друг кандидат.
Кой?
Хектор.
Но аз имам нужда от работата.
А и съм по-добър от Хектор.
Да.
Как да накарам Даян да избере мен?
Ще развежда инвеститори из комплекса, ще тръгнат от басейна.
Ако й помогнеш, тя ще ти дължи това повишение.
Отчаяно исках да кажа на Хулия колко я обичам
и да разбера какви са нейните чувства.
Но това трябваше да почака.
Все още мисля за този момент, Хюго.
Какво щеше да се промени, ако бях отишъл да говоря с Хулия тогава?
НА ПЛАЖА, 22 Ч.
Даян, хубаво е, че хотелът е семеен,
но опасението на инвеститорите е, че си от САЩ.
Предпочитат да влагат пари в местен бизнес
и да работят за интересите на Мексико и цяла Латинска Америка.
Аз се чувствам част от местното общество.
Така ли? Какво харесвате най-много в града?
Добре дошли!
Позволих си да ви поръчам морски дарове, които гостите ни обожават.
Много мило.
Максимо е сред най-добрите ни служители.
Даян, може ли?
"Лас Колинас" е дар за нашето общество.
Когато майка ми разбра, че работя тук, изпадна в религиозен екстаз.
Тъкмо се върнахме от Мексико Сити.
Оперира очите си благодарение на щедростта на Даян.
Това е чудесно, младежо.
Благодаря, че сподели с нас.
Повярвайте ми, това момче ще преуспее.
Благодаря, Даян.
Надявам се да се убедите,
че сме едно голямо семейство тук, в "Лас Колинас".
Уредих повишението си и най-сетне можех да говоря с Хулия.
Тръгваш ли си? - Да, за да се преоблека.
Много неща искам да ти кажа. - И аз, но да говорим довечера?
Разбира се. Ще нося вода на тузарската ви маса.
Ще гледам все да съм жадна.
И тя си тръгна.
Ще ми се да знаех какво си е мислела.
Аз мога да ти кажа.
Не си ли спомняш?
С Хулия бяхме близки през следващите години.
Какво знаеш? Как се е чувствала?
Всичко е започнало след целувката ви на балкона.
Трябва да вървя. Искам да помисля.
Хулия изпитвала вина, че е целунала друг.
Но била и объркана.
Както ми каза по-късно, Чад я обожавал,
но пък Максимо я разбирал.
Какво да прави? И тогава...
Хулия.
Здравей. Може ли да поговорим? - Да.
Виж, не искам между нас да има тайни.
Разбира се, че не. Защо?
Заслугата за роклята е на Максимо.
Не биваше да те лъжа.
Знам, че не съм достоен за теб.
Никога не съм бил.
Може би само прическата ми е хубава.
Но се опитвам, наистина.
А ти си единственият човек, който вижда усилията ми
и не е вечно разочарован.
Вместо да мисля за мнението на другите, трябва да стана по-достоен за теб.
Може ли да забравим миналото и да започнем отначало?
Благодаря ти.
Обичам те.
От едната страна бил Чад,
предан, искрен, богат,
който обаче никога нямало да я разбере наистина.
А от другата страна бил брат ми.
Мамо, защо не дадеш шанс на Естебан?
Обсебена си от него. Може би с теб трябва да излезе.
Но нали го харесваш? - Е, да.
Но не знам дали е редно.
Хайде, остави това. - Какво?
Ще говорим с татко.
Какви усилия... - Максимо, ела.
Татко, знаеш, че мама те обича и й липсваш всеки ден.
Но тя е тъжна, защото е самотна без теб.
Ще й кажеш ли, моля те, че не е нужно да остане сама
и че страшно искаш да бъде щастлива?
Добре.
Да, знам.
Ще те послушам.
Благодаря ти.
Какво?
Мислиш, че трябва да си купя "Веспа"?
Слушам и изпълнявам!
Не го е казал.
Последната вечер на 1984 г. се очертаваше важна за всички.
Тогава тя се появи. Прекрасна както винаги.
Бях чакал цял ден, за да говорим, и сега най-сетне можехме да...
Не.
Запознайте се с едно момиче, на което синът ми много държи,
а и аз, разбира се.
Това е Хулия.
Тя е от Колумбия и е приятелката на сина ми.
Прегърнали сме латиноамериканската култура,
и то буквално.
Защо не им разкажеш за бизнес начинанието, което замисляме?
Чад, може ли за малко?
Миличък, нося ти нещо.
Пръстенът. Бях решил, че... - Доста мислих.
Прав си. Ако Хулия е момичето за теб, трябва да й предложиш.
Не знам какво да кажа.
Как смяташ да го направиш?
Не знам, просто...
Мислех да е интимно, простичко. Написах си няколко думи.
Става.
Какво искаш да кажеш?
Не знам. Просто се питам дали тя не заслужава нещо повече.
Лорена?
Лоло?
Мислите, че като си разменяте тайно бележчици,
няма да разбера ли?
Казах ти, че Лорена ми е най-скъпото.
Единствена дъщеря на единствената ми сестра, а ти я предаде.
Не е каквото си мислиш!
Онази жена твоя дама ли беше?
Да, но за параван... - Има ли чувства към теб?
Много ясно!
Луда е по мен.
Опитвах се да давам добър мъжки пример и тя взе, че...
Стига! Няма да допусна племенницата ми да се забърка с някакъв донжуан,
който подмамва жените със сексапила си.
Такъв ли съм?
Обещай да стоиш далеч от нея,
иначе боят, който ще ти хвърля,
ще е едва началото на мъките ти.
Ясно ли е?
Ясно.
Но не мога да ти го обещая. - Какво?
Нямам контрол над сърцето си, Лупе.
Много харесвам Лорена, а и тя ме харесва.
Ще видим какво ще стане.
Браво за куража.
Но не ти завиждам.
Естебан, благодаря, че прие поканата.
Това е за теб. - Моят букет.
Какъв мил подарък.
Габриела.
Господи. Роберта!
Роберта. - Здравей, Естебан.
Помолих мама да я покани, за да не посреща сама Нова година.
Почти полунощ е.
Даян, всичко тази вечер беше отлично.
Радвам се.
Но защо да не направим отличното великолепно?
С ваша помощ ще постигнем чудеса.
Това грозде ли е? Не съм го поръчвала.
То е за "Дванайсетте зрънца на успеха".
Колко автентично.
Традиция на нашия хотел. От тази година.
Зрънцата грозде са 12-те месеца от годината.
Лапвате по едно при всеки удар на камбаната в полунощ.
Изядете ли ги, и 12-те ви желания ще се сбъднат.
Това ме подсеща, че трябва да обявя нещо специално.
Тук, в "Лас Колинас", сме повече от колеги.
Ние сме семейство.
Затова за мен е удоволствие да обявя
едно специално повишение в екипа край басейна.
Дами и господа,
вдигнете чаши за нашия нов началник на отдел "Басейн"...
Хектор Валеро.
Боже.
Даян, благодаря.
Толкова съм развълнуван, че ми идва да те целуна.
Аз трябваше да получа този пост.
Заслужих си го. Направих всичко, което казахте.
Доброто ще дойде при теб, Максимо.
Бъди търпелив.
Не сте се застъпили за мен.
Не с този тон.
Ще говорим утре.
Повишението се провали.
Максимо.
Но поне скоро можеше да бъда с жената, която обичам.
Хулия Гонсалес, качи се при мен на сцената.
Хулия Гонсалес.
Аплодисменти. Вижте я. Не е ли красива?
Хулия...
Ти си невероятна жена
и съм благодарен, че си в моя живот.
Ти ме правиш по-добър
и не мога да си представя живота си без теб.
Затова ще се подсигуря.
Обичам те повече от всичко,
винаги и завинаги.
Хулия Гонсалес Падия, ще се омъжиш ли за мен?
Тя кимна. Това значи "да"!
Казах ви, че тук сме семейство.
Много съм щастлива.
Магазинът скоро ще продава твоите рокли,
което те прави мой бизнес партньор и моя дъщеря.
Да!
А сега пригответе гроздето,
защото новата 1985 година настъпва след...
Даян, за нас ще бъде чест да инвестираме в "Лас Колинас".
Честта е моя.
За дългогодишно сътрудничество.
Добре ли си?
Да, нищо ми няма.
Просто беше изненада.
Не исках да ти откажа пред толкова хора, но...
Може би ще приема, но трябва да поговорим повече.
Гроздето!
...тринайсет, 12...
...единайсет, десет, девет, осем, седем...
Най-сетне сме сами.
...шест, пет, четири...
...три, две, едно.
Честита Нова година!
Изчезвам.
Следващото ни голямо събитие може да е сватба.
Годежи се развалят лесно. Четири пъти съм го правила.
Първо да хванем инвеститорите, а останалото - после.
Разбирам.
А сега ме извини, дълъг ден беше.
Ще се оттегля във вилата си.
Дон Пабло, честита Нова година.
Честита Нова година.
Хектор, след като ще ставаш началник, има много за обсъждане. Ела.
Вечерта вървеше зле,
но щеше да стане много по-зле.
Изведнъж всичко ми се изясни.
Ласкател!
Беше се случвало под носа ми.
Оказа се, че не съм имал шанс.
Той беше спечелил мача още преди аз да разбера, че играя.
Целият комплекс е бил наясно,
а аз бях глупакът.
Максимо.
Най-сетне. Може ли да поговорим?
Мога да кажа само "честито".
Знам, беше изненада.
Много съм объркана.
Не е нужно да обясняваш.
Всичко е ясно.
С Чад заслужавате да бъдете заедно.
Но онази вечер... - Не се тревожи.
Няма да кажа на никого.
Бъди спокойна. Очевидно е било грешка.
Надявам се да си щастлива, заслужаваш го. Честита Нова година.
Татко.
Запознай се с внука си - Мариано.
Мариано.
Все пак е видял внука си.
Да.
Имаше и още няколко изненади онази нощ.
За няма и два часа
1985 г. бе променила живота ми неимоверно.
Победата на Хектор.
Годежът на Хулия.
Сладурче.
Спречкването с дон Пабло.
Но едно приятелство си остана същото.
Здрасти.
Виж какво ти нося.
Честита Нова година.
Много съжалявам за Хулия и за повишението.
Какво да се прави.
Когато започнахме работа тук,
мислех, че всичко е черно и бяло.
Че хората са добри или лоши.
А сега целият свят изглежда... сив.
Преди време ми каза да отида там, където съм желан.
Мъдри думи. Несъмнено са мои.
Но ако целият свят наистина е сив и всеки гледа само себе си,
значи трябва да бъда там, където искам.
Вече няма да бъда глупак.
Аз направих нещо, което исках,
и май беше грешка.
Лупе видя как целувам Лорена. - Стига бе.
Целунал си Лорена?
Страхотно!
Обаче после се засякох с Лупе
и тя ми заяви, че ще ми съсипе живота.
Тръпки ме побиха.
Трябва да се измъкна от пералното.
Но...
Поне взех това.
Медальонът на татко!
За какво го размени?
За листчето, на което Лорена ми написа номера си.
Обаче вече го бях запомнил.
Щом Хектор е началник, ще се отвори място при басейна.
Стига бе. - Да.
Представи си да работим рамо до рамо.
Както винаги сме мечтали.
Усещам, че 1985 г. ще бъде страхотна година и за двама ни.
Така започна годината, която преобрази живота ми.
Но стига толкова за днес.
Време е да се прибираш.
Вуйчо, трябва да отидеш на панихидата на дон Пабло.
Максимо, Хюго е прав.
Трябва да отидеш.
Знам, че имаш опасения,
но помисли за дон Пабло и сина му.
Те все пак се помириха.
И за теб не е късно.
Добре, ще отида. При едно условие.
Хюго да дойде с мен.
Защо? - Защитна мярка.
Може да го използвам като щит.
Какво?
Може ли да отида, мамо? Моля те.
Да. - Супер!
И ще се запозная с всички хора, за които ми говори цял ден?
С Мемо, Хектор, Лупе и останалите?
Най-вероятно.
Какво ще кажеш на Хулия, когато я видиш?
Чакай малко.
Чад и Хулия още ли са женени?
Ще го обсъдим в частния ми самолет.
Моля? Частен самолет?
Панихидата е в Мексико.
Идеален момент да спреш с оправданията
и да понаучиш испански.
Да, вуйчо, да.
Лека нощ. - Лека.
И честит рожден ден.
Обичам те, вуйчо.
И аз теб. Много.
Обичам те. - И аз.
Само не знам какво да правя с Хулия.
Спокойно.
Ти си Максимо Гаярдо.
Винаги намираш начин да получиш каквото искаш.
Да, нали?
Това е само началото.
Дръж се, народе, защото идваме!
Превод на субтитрите Боряна Богданова