Nåväl, det där var delikat.
Komplimanger till kocken.
Kocken var du.
Jag vet. Jag gav mig själv komplimanger.
Och nu då?
Nu ska ni hjälpa mig avsluta det där pusslet.
Det är alldeles för många bitar för en man som levt ensam.
Tack, Rolf.
Tänker du verkligen inte gå på don Pablos minnesstund?
Men han var ju din mentor.
Tja, det kommer komma folk som det blir obekvämt att träffa.
-Pratar du om Julia igen? -Vad menar du med "igen"?
Snubben, du är typ besatt av henne.
Du säger hela tiden…
…"Det här är en historia om vår familj och ett hotell."
Men allt handlar om henne.
Jag tycker jag borde fortsätta berätta.
Då kommer du förstå att allt inte handlar om Julia.
Som exempelvis nästa del.
Okej, nästa del handlar bara om Julia. Men det är en bra del.
Hotellet förberedde för den stora nyårsfesten.
Men vi fick en kväll att slappna av.
…ge inte våra gäster annat än det yppersta.
En sista nyhet angående morgondagens julmiddag för personalen, eller posada.
Jag vet att det traditionellt sett varit det enda event under året
då de anställda har kunnat bjuda med sig en gäst till middagen.
I år…
…fortsätter vi med den traditionen.
Ja!
Varför applåderar vi för nåt vi alltid får?
-Jag vet inte, men hon är bra. -Ja.
Vi har alla arbetat hårt i år.
Imorgon ska jag ge er det bästa "tack" jag kan.
-Pengar, pengar, pengar. -Tid tillsammans.
Plus, och jag vet att det här är det ni verkligen hoppas på.
-Pengar, pengar, pengar. -Ja. Jag ska sjunga en julsång.
Vi ses där, mina fantastiska raringar.
Chad, kommer du ihåg att…
Chad, ska vi gå?
-Hej! -Hej.
Wow, den där ser fantastisk ut.
-Jag skulle bära den klänningen. -Tack.
Jag vill verkligen imponera på Diane imorgon.
-Just det. Ditt stora möte. -Ja.
-Är du nervös? -Ja. Jag bara…
Tänk att hon kanske ska sälja mina kläder i presentbutiken.
Och allt tack vare Chad.
Hur toppen var det inte av honom att sy upp klänningen från min design?
Så toppen. Chad, vilken kille.
Han gjorde till och med etiketter.
Det känns som om klänningen förtjänar att säljas i en butik.
Vänta ett ögonblick.
Hur kan du fortsätta låta Chad ta äran för klänningen du lät sy upp?
-Du hjälper honom vinna. -Du. Lugna ner dig, Hugo. Lugna ner dig.
Det här kapitlet handlar om Julia
och hur hon, bit för bit, kom fram till sanningen.
Nästan som om hon la… pussel.
-Åh, mannen. Och därför sitter vi här? -Åh, nej. Vilken kliché.
-Nej. -Det är en fin metafor.
-Nej. -Bara fortsätt lyssna.
Tja, jag hoppas du har mer tur med Diane
än Grace Poole hade när hon passade Bertha.
Máximo, läser du Jane Eyre? Hur långt har du kommit?
Till delen där hon redan träffat mannen hon borde vara med,
men är med den andra snubben.
Sakta lägger hon pusslet.
Vänta. Den ska inte vara där.
Rosa, här kommer nästa omgång!
Hej. Kan jag hjälpa dig?
Jag är extraanställd över helgerna.
-Jaså? Vad konstigt. -Varför?
De brukar placera de söta personerna vid poolen eller baren
så gästerna kan se dem.
Tycker du att jag är söt?
Nej, nej, det jag menar… Vad jag tänkte säga…
-Låt mig visa dig runt. -Okej.
Det här är tvättmaskinerna och här finns fler tvättmaskiner.
Och det är mer eller mindre allt.
Så gullig.
Det här är kanske framfusigt,
men vill du bli min dejt till morgondagens middag?
Vad roligt. Gärna.
Men du, jag vet inte ens vad du heter.
-Visst, ja. Förlåt. Jag heter Memo. -Och jag Lorena. Trevligt att träffas.
Så, vad behöver jag veta om att arbeta i tvättstugan?
Tja, mitt enda råd är mer en varning. Chefen här, hon är hemsk.
Tänk dig en människoätande jätte från ett barns mardrömmar.
Vill du veta vad jag kallar henne?
-Moster Lupe! -Nej, nej.
Det är lite hårdare än så, men bara för att…
Varför pratar du med min niece?
Memo bad mig just vara hans dejt på morgondagens posada.
Gulligt, va?
Så gulligt.
-Gå och fyll i blanketterna. -Okej. Jag kommer snart.
Vill du att jag också ska kalla dig moster Lupe eller…
Sårar du henne…
-…hugger jag av dig kulorna. -Okej.
Gabriela.
Vänta, vänta.
-Vem är Gabriela? -Din tonårsflickvän.
Den första flickan du kysste.
Hon hette Roberta.
Jag har kallat henne Gabriela under hela berättelsen.
Roberta.
Vad pågår här? Jag visste att du var dåligt inflytande.
Ni två smyger alltid omkring och gör Gud vet vad.
Jag har hört rykten.
Grannarna har skvallrat, men jag ville inte tro dem.
Nu vet jag, och jag vill aldrig mer se er två tillsammans igen.
Mamma, vänta.
Det är mitt fel. Jag har undanhållit nåt för dig.
För bara några veckor sen, började Roberta och jag dejta.
Sara hjälpte mig smyga ut henne ur huset.
Förlåt mig.
-Roberta! -Åh, fru Nora.
Vad underbart.
Han är min älskade son.
Min sons flickvän förtjänar att gå ut genom ytterdörren. Ja.
-Hejdå, Roberta. -Hejdå.
Min son dejtar min dotters bästa vän.
Vad tycker du? Visst är vi ett sött par?
Jag undrar…
…varför försökte Roberta smyga ut genom Saras rum
när ditt rum ligger närmare ytterdörren?
Ytterdörren.
Vad dumt. Hur kunde jag glömma den?
Vad ska jag göra nu? Mamma är mer misstänksam än nånsin.
Det var på håret.
Tack vare våra nyfikna grannar kan jag inte hänga mer med Roberta.
Jag är rädd för vad mamma ska göra om hon ser oss tillsammans igen.
Jag önskar jag kunde ändra din situation, Sarape.
Men jag vet inte hur.
Fast jag kan ge er två en kväll tillsammans.
En kväll där du och Roberta inte behöver oroa er för mamma.
Vad menar du?
Ni kan följa med till vår posada på jobbet imorgon kväll.
Ni kan dansa, prata och slappna av. Jag låtsas att Roberta är min dejt,
-och du kan låtsas att Memo är din. -Lägg av. Det vore fantastiskt.
-Men tänk om Memo redan har en dejt? -Dödskul.
Jag hade vetat om Memo redan hade en dejt till middagen.
Ja, dödskul.
Men jag har redan en dejt. Lorena. Hon är ny här.
Allvarligt?
Okej, du kan strunta i min syster så fort ni kommer till middagen.
Du måste bara övertala min mamma att du ska gå med Sara.
Kommer Sara vara okej med det? Jag vill inte såra henne.
Jag vet att hon är kär i mig.
Jag tror hon överlever. Lita på mig. Jag gör samma sak med Roberta.
Jag kan inte förklara varför. Men det här är väldigt viktigt.
Visst.
-Om jag kan dumpa henne vid middagen. -Dumpa vem?
Dumpa vem som än kommer i närheten. För jag kommer vara med dig, Lolo.
Som du kan se
fungerar kläderna både på stranden och på klubben.
Och priset är attraktivt.
Dina gäster skulle vilja stötta en inhemsk produkt,
utan att behöva försaka kvaliteten och stilen de förtjänar.
Vet du vem du påminner mig om?
Ximena, den andra kvinnan i receptionen som du blandar ihop mig med?
Ja. Men även mig själv.
När jag var i din ålder, var jag lika ambitiös som du.
-Det är väl positivt, va? -Raring, det är fantastiskt.
Vet du vad?
Vi kan väl börja med ett fåtal klänningar i butiken under en prövoperiod?
Om de säljer kan vi diskutera en fortsättning.
-Åh, herregud. Diane, tack. -Hur snabbt kan du sy upp ett dussin?
Jag ska prata med min sömmerska. Och fråga Chad om hans klänningsperson.
Chad har ingen klänningsperson.
Han lät sy upp den här åt mig.
Jag lovar att var än Chad fick tag på den, så var det inte hans idé.
Njut av er vistelse.
-Hej, Máximo. -Hej, Ximena.
Jag måste springa hem
och hämta min syster inför middagen ikväll,
men de städar i omklädningsrummet.
-Kan jag lämna min väska här ett tag? -Ja, visst.
Jag hämtar den ikväll.
Tack.
Hejdå.
Jag älskar dig, Máximo Gallardo.
-På riktigt? Sa hon så? -Det gjorde hon nog.
Tänk att jag faktiskt ska sälja mina klänningar i butiken.
Vet du, jag är glad för din skull. Det är inte lätt att imponera min mamma.
Eller, jag vet inte. Jag har aldrig lyckats.
Du, var gjorde du den här klänningen? Jag kommer behöva hjälp att sy dem.
Du vet, jag fick den från…
Vet du vad? Jag… Jag minns inte.
Jag ska möta mamma till middagen.
Vi ses där.
-Ursäkta. -Okej.
Jag vet att folk aldrig pratar högt med sig själva,
men jag vill tro att ungefär just då, sa Julia till sig själv…
Om klänningen inte var Chads idé, vems idé var den då?
Det här är som ett pussel. Ett riktigt pussel.
Ja, det är en fin metafor.
Du, hur ser jag ut?
Dina systrar är sömmerskor, kunde ingen av dem fixat din skjorta?
Ursäkta, men de syr bara klänningar.
Skulle du be en kock laga till en stol åt dig?
Jag ska gå och ge Sara den dåliga nyheten.
Du, kan vi prata lite?
-Visst. -Tack.
Sara,
jag hatar, hatar, hatar att krossa ditt lilla hjärta så här.
Jag vet att din bror redan berättat, men…
Jag har träffat nån.
Hon slutar snart sitt skift i tvättstugan
-och kommer hit om en timme… -Okej.
Din lillasyster är så stark.
Pablo?
Nora.
-Hoppas att jag inte stör. -Nej, nej.
Jag förbereder inför min resa imorgon.
Jag har inte varit i Mexico City sen påven kom dit 1979.
Det är därför jag är här.
Jag ville tacka dig för att du berättade om mitt barnbarn.
Jag blev väldigt överraskad.
Jag har en present till honom och ett brev till min son.
Det är mycket begärt, men, om du har tid
när du är i Mexico City för att operera ögonen,
kan du tänka dig att ge dem det här?
Det är en nalle med röd jacka.
-Víctor hade en liknande. -Ja. Ja, jag minns.
Vad gulligt.
Jag ska försöka, Pablo.
Jag vill även att du ska veta
att jag ångrar hur jag har betett mig under alla dessa år.
Jag tror att jag sårade många människor,
inklusive dig.
Jag är ledsen.
Du ställde verkligen till det.
Men det var nog inte bara ditt fel, Pablo.
Det var hotellets fel också. Det förändrar folk.
Det vet du.
Det är därför det skrämmer mig att Máximo arbetar där.
Jag förstår.
Men där finns även underbara personer.
Och hårt arbetande personer, som din son.
Jag tror att om du lärde känna hotellet, om du tillbringade lite tid där,
så skulle du se klarare på saken.
Tja, jag önskar att jag kunde det. Men jag ser inget klart.
-Hej, Xime. -Hej, Julia.
Wow, du ser fantastisk ut.
Okej, var är mitt läppstift?
Min klänning?
MÁXIMO - VÄLKOMMEN TILL LAS COLINAS! JULIA
Máximo.
Nu när Julia visste sanningen om klänningen,
kunde hon börja tänka på nästa del av pusslet.
Vem skulle hon vara med?
Chad…
Eller mig?
-Wow. Jag älskar din klänning. -Tack. Jag har designat den.
-Har du gjort den? -Nej, min pojkvän lät sy upp den.
Eller, nej.
Vet du? Jag har precis insett att nån annan gjorde den åt mig.
En vän som jag känner skulle kunna vara mer än en vän ibland.
Men… missförstå mig inte.
Min pojkvän är fantastisk. Även om han inte är…
…den typen av man som skulle komma på att göra nåt sånt här.
Men den här vännen gör sånt, hela tiden.
Fan, jag är så förvirrad!
Vilket förklarar varför jag berättar allt det här för en främling.
Ingen fara.
Alla vet att man får de bästa råden på damtoaletten.
Så sant.
Jag förstår hur du känner. Nyligen kände jag mig förvirrad
då jag inte visste om jag kunde vara mer än vänner med nån.
Men jag följde mitt hjärta,
och nu är jag ihop med den perfekta personen för mig.
Jag är lycklig.
Så följ din intuition.
-Du är bäst. Tack. -Gabriela.
Roberta.
-Julia. -Ja.
Okej.
-Máximo, kan vi prata? -Absolut. Vad händer?
Ni skämtar! Är Don Pablo här med min mamma?
På riktigt? Jag vill gärna träffa henne.
Nej, du förstår inte. Om hon är här, är nåt fel. Väldigt, väldigt fel.
Vi får prata sen, okej?
Mamma fick inte se Sara och Roberta tillsammans.
Mamma. Vad gör du här?
Kommer du ihåg när du tog hit mig häromdagen?
Jag träffade min gamla vän, Pablo. Han bjöd hit mig.
Don Pablo?
Don Pablo är din vän?
Varför sa du inte att du känner min chef? Jag menar…
Tja, om du hade sagt att din chef hette Pablo…
-Don Pablo. -…hade jag sagt det.
Men du berättar aldrig om ditt jobb,
du går tidigt, kommer hem sent och stinker av skam.
Jag har ju redan sagt att det är klor.
Hur som helst.
Han bjöd mig på middagen och så är det med det.
Vill du ha en drink? Vänta här.
-Beto, kan jag få lite punsch? -Vad ska vi göra?
Det här är hemskt. Mamma lär inse att Roberta är här…
Oroa dig inte. Jag ska inte överge dig.
Memo.
Mamma är här, så du måste fortsätta låtsas att du är Saras dejt.
Visst.
Men Lorenas skift slutar om 40 minuter, så bara ett litet tag till.
Jag ser till att mamma går innan dess. Gå arm i arm.
Tack.
Ärligt talat, det är frestelserna som oroar mig.
Varsågod, mamma.
Tack.
Och nu pratar ni två. Vad coolt och… och skumt.
Ja, vi träffades precis. Hon är ljuvlig.
Jag skulle precis fråga Julia,
skulle du säga att det finns goda, hårt arbetande personer på hotellet?
Det skulle jag.
-Roberta. -Hej, Nora.
-Roberta. Det här är Julia. -Hej. Vi har faktiskt redan träffats.
Roberta är Máximos flickvän. Visst är de söta tillsammans?
Vad sägs om att sätta oss till bords?
Ja, ja. Kom raring. Vi går.
-Ja. Efter dig. -Kom.
Efter dig.
Vad ska jag göra? Jag är på en låtsasdejt framför tjejen jag faktiskt gillar.
-Det här är vidrigt. -Nej, det är bra.
Du, jag har märkt att mina systrar alltid nobbar dem som bjuder ut dem.
Men om de killarna skaffar flickvän?
Då inser mina systrar plötsligt att de var kära i killarna hela tiden.
Visa Julia vad hon missar så ska du få se.
Du vet verkligen mycket om kvinnor.
Allt handlar om självförtroende.
Lorena! Vad gör du här?
-Moster Lupe och jag blev klara tidigt. -Vad är det för kostym?
Det är en posada, inte en maskerad.
Máximo. Memo.
Varför ber ni inte era vänner sitta med oss?
Gå ni… vi kommer snart. Vi kommer. Ja.
Fan, Máximo, vad ska jag göra?
Jag är på en låtsasdejt framför tjejen jag faktiskt gillar.
-Men du sa ju… -Du, nej, nej, nej.
Våga inte använda mina ord mot mig.
-Varför får jag inte dra det skämtet? -Jag vet inte, det verkar lite…
-Kaxigt? -…stötande.
Det skulle funka på Carson. Har du ordnat noterna till min sång?
Helvete.
Toppen. Hur ska då mariachibandet veta vad de ska spela?
-Helvete! -Glömde du mariachibandet?
-Förlåt. Jag var lite… -Distraherad. Som vanligt.
Kom till mitt kontor.
Min mammas närvaro vid middagen komplicerade allt.
Medan jag undrade hur jag skulle säga till Julia att Roberta inte var min flickvän,
undrade Memo hur han skulle vara på två dejter samtidigt.
Titta, titta. Titta hur nervös Memo är. Visst är de ett gulligt par?
De är jättegulliga.
Memo, raring, närma dig lite så jag kan fota er.
Det är bäst för dig att du behandlar henne väl.
Hur länge har ni två dejtat?
-Hur länge? Några veckor, va? -Ungefär… vet inte.
Ibland kan man vara vän med nån länge och sen,
-en dag, klickar det till. -Ja.
Kvällen när vi såg på film och kysstes för första gången,
det var den bästa kvällen i mitt liv.
Jag är bra på att kyssas.
Jag också.
Okej. Jag har hittat en mariachi. Eller heter det en mariacho?
Ännu ett år har snart gått och jag förstår inte, Chad.
Du bryr dig inte om jobbet. Du tillbringar all tid med din flickvän.
Vad vill du göra med ditt liv? Jag är din mor och jag har ingen aning.
Tja, jag vet inte heller. Jag försöker lista ut det.
Det är inte alltid lätt att leva upp till Diane Davis varumärke.
Du har rätt. Det är säkert inte lätt.
Vet du vad mer som inte är lätt?
Att bli kallad en misslyckad aktris när jag var yngre än du är nu.
Att uppfostra en son ensam medan tidningarna gjorde narr av mig
för att jag inte avslöjade vem barnets far var
eftersom jag visste att det var bäst för dig.
Jag började på botten och klöste mig hela vägen upp hit.
Du började på toppen och liksom bara flyter runt.
Så jag frågar dig igen. Vad vill du göra med ditt liv?
Jag antar att jag bara vill göra dig stolt.
Vi har en julsång att sjunga.
Ursäkta mig, jag måste gå nu. Det var trevligt att träffa er alla.
Trevligt att träffa dig, Julia.
Det är skönt att veta att det finns bra personer här.
-Du hade rätt, Pablo. -Don Pablo.
-Jag älskar din klänning. -Tack så mycket.
Nån speciell lät sy upp den åt mig.
-Vi ses sen. Ha en trevlig kväll. -Vilken trevlig flicka.
-Jag lät sy upp klänningen åt henne. -Va?
-Det är halvhemligt. -Vet Julia att det var du?
Definitivt inte, men hon kanske får veta en dag.
Hon vet. Hon sa det till mig.
Julia vet att det var du.
-Och hon gillar dig. -Va?
-Prata med henne. -Nej, jag kan inte lämna dig och Sara.
-Om nåt går fel… -Om alla sätter sig ner, tack.
-Gå. -Nej. Jag lämnar dig inte.
Ni är så kära.
Välkomna alla till vår posada!
Ja, det kanske är lite stötande.
Tack, allihopa, för ännu ett underbart år. Och ett särskilt tack till min son, Chad.
Chad, gubben. I år kan du väl vara snäll och komma upp och sjunga med mig?
Ursäkta mig ett ögonblick.
Alla var olyckliga.
Alla var fast vid det där bordet.
Ingen av oss i närheten av personen vi ville vara med.
Och då…
Det som hände sen,
var nåt som förvånade alla.
-Vad gör Lupe? -Vart ska hon?
-Ser du? -Inte direkt, men hon sjunger så vackert.
Vi klarar oss. Tack.
Máximo.
Hur visste du att jag var här?
För vi har ett band mellan oss.
Jag har letat på sju olika platser.
-Du, angående Roberta… -Vi pratade.
Hon är underbar. Jag är glad för din skull.
Hon är nån annans flickvän.
Jag var bara täckmantel.
Du är den enda jag vill vara med.
Vad?
Du hade rätt. Du kysser bra.
Undertexter: Victoria Emée