Vel, det var nydelig.
Jeg roser kokken.
Du var kokken.
Jeg vet det. Jeg roste meg selv.
Så hva nå?
Nå skal du hjelpe meg med å fullføre det puslespillet.
Det er altfor mange biter for en mann som har bodd alene. Takk, Rolf.
Er det virkelig mulig at du ikke drar på Don Pablos minnegudstjeneste?
Han var som mentoren din.
Vel, det vil være noen folk der som det vil være pinlig å møte.
Snakker du om Julia igjen?
-Hva mener du med "igjen"? -Du er besatt av henne.
Du sier stadig: "Dette er en historie om familien vår og en resort."
-Men alt handler om henne. -Jeg får fortsette å fortelle historien.
Da vil du skjønne at det ikke bare handler om Julia.
Som denne neste delen.
Ok, den neste delen handler bare om Julia, men det er en god en.
På resorten gjorde vi oss klare for den store nyttårsfesten.
Men vi fikk én kveld til å slappe av.
…bare gi gjestene våre perfeksjon.
En siste ting om de ansattes julebord, eller posada, i morgen.
Jeg vet at det tradisjonelt sett har vært den ene begivenheten i året
hvor alle de ansatte kunne ta med seg en gjest på middagen.
I år…
…fortsetter vi den tradisjonen.
Ja!
-Hvorfor klapper vi for det vi alltid får? -Jeg vet ikke, men hun er dyktig.
Vi har alle jobbet veldig hardt i år.
I morgen skal jeg gi dere den best tenkelige takken.
Penger, penger.
Tid sammen.
Pluss, og jeg vet at det er dette dere virkelig håper på…
-Penger, penger. -Ja. Jeg skal synge en julesang.
Vi ses der, mine fabelaktige elsklinger.
Chad, husker du å…
Chad, skal vi gå?
-Hei! -Hei.
Den ser fantastisk ut. Jeg ville hatt på meg den kjolen.
Takk.
Jeg vil imponere Diane i morgen.
-Akkurat, det store møtet. Er du nervøs? -Ja. Jeg bare…
Tenk at hun kanskje vil ha klærne mine i butikken.
Alt er takket være Chad.
Var det ikke snilt av ham å lage den kjolen jeg hadde designet?
Veldig snilt. Chad er litt av en fyr.
Og merkelappen gjør at det føles som om den fortjener å være i en butikk.
Vent litt.
Hvordan kan du fortsette å la Chad ta æren for kjolen du fikk laget?
-Du hjelper ham med å vinne. -Ro deg ned, Hugo. Ro deg ned.
Dette kapittelet handler om Julia,
og om hvordan hun sakte, men sikkert begynte å legge på plass bitene.
Nesten som om hun la… et puslespill.
-Huff, er det derfor vi gjør dette? -Å nei. Så klisjé.
-Nei. -Det er en vakker metafor. Bare hør etter.
Jeg håper du lykkes bedre med Diane enn Grace Poole da hun holdt øye med Bertha.
Máximo, har du lest Jane Eyre? Hvor langt har du kommet?
Der hvor hun har møtt mannen hun burde være sammen med,
men nå er hun med den andre fyren.
Legger på plass bitene.
Vent, den skal ikke være der.
Rosa, her er neste parti!
Hei. Kan jeg hjelpe deg?
Jeg ble ansatt for den travle høytiden.
Er det sant? Så rart.
Hvorfor det?
De pleier å sette pene folk ved bassenget eller i baren så gjestene kan se dem.
Syns du jeg er pen?
Nei, jeg mente bare… Jeg mente å si…
-La meg gi deg en omvisning. -Ok.
Dette er vaskemaskinene. Og her har vi flere vaskemaskiner.
Og det var mer eller mindre det.
Så søt.
Dette virker kanskje freidig, men vil du være daten min på middagen i morgen?
Høres gøy ut. Gjerne det.
-Men jeg vet ikke engang hva du heter. -Å ja, unnskyld. Jeg heter Memo.
Jeg heter Lorena. Hyggelig å møte deg. Så hva trenger jeg å vite om vaskerommet?
Vel, mitt eneste råd er heller en advarsel.
Sjefen her er forferdelig.
Se for deg et uhyre som er som tatt ut av et barns verste mareritt.
Vil du vite hva jeg kaller henne?
-Tante Lupe! -Nei, det er litt slemmere enn det, men…
Hvorfor snakker du med min niese?
Memo inviterte meg til posadaen i morgen. Var ikke det snilt?
Veldig snilt.
-Gå og fyll ut skjemaet. -Ok. Jeg er snart tilbake.
Vil du at jeg også skal kalle deg tante Lupe, eller…
Hvis du sårer henne,
-skjærer jeg av deg balla. -Ok.
Gabriela!
Vent, vent.
Hvem er Gabriela?
Kjæresten din i tenårene. Den første jenta du kysset.
Hun het Roberta.
Jeg har kalt henne Gabriela hele tiden.
Roberta!
Hva foregår her? Jeg visste du hadde dårlig innflytelse.
Dere to sniker dere alltid rundt og gjør gudene vet hva.
Jeg har hørt ryktene. Naboene har snakket, men jeg ville ikke tro dem.
Men nå vet jeg det, og dere får aldri være sammen igjen.
Mamma, vent litt.
Det er min skyld. Jeg har holdt noe skjult for deg.
For noen uker siden begynte jeg å date Roberta.
Sara hjalp meg med å snike henne ut.
Unnskyld.
-Roberta! -Mrs. Nora.
Så vidunderlig.
Han er min kjære sønn.
Min sønns kjæreste fortjener å gå ut inngangsdøren. Ja.
Ha det, Roberta.
Ha det.
Sønnen min dater min datters bestevenn.
Hva syns du? Er vi ikke et søtt par?
Jeg bare lurer…
Hvorfor prøvde Roberta å snike seg ut gjennom Saras rom
når rommet ditt er nærmere inngangsdøren?
Inngangsdøren.
Så dumt av meg. Jeg kan ikke tro at jeg glemte det.
Hva skal jeg gjøre nå? Mamma er mer mistenksom enn noensinne.
Det var nære på.
På grunn av de nysgjerrige naboene kan jeg ikke henge med Roberta.
Jeg frykter hva mamma vil gjøre hvis hun ser oss sammen igjen.
Jeg skulle gjerne ha endret ting for deg, Sarape, men jeg vet ikke hvordan.
Men jeg kan gi dere to en kveld sammen.
En kveld et sted hvor du og Roberta ikke trenger å tenke på mamma.
Hva mener du?
Dere kan komme på posadaen vår i morgen kveld.
Dere kan snakke og danse og slappe av.
Jeg later som om Roberta er min date, og du kan late som om Memo er din.
Er det sant? Det hadde vært fantastisk.
-Men hva om Memo har en date alt? -Den var god.
Jeg hadde visst det hvis Memo hadde en date.
Ja, den var god!
Men jeg har en date alt. Lorena. Hun er ny her.
Er det sant?
Ok, du kan vrake søsteren min idet du ankommer middagen.
Du må bare overbevise mamma om at du tar med Sara.
Og det er greit for Sara? Jeg vil ikke såre henne.
Jeg vet hun er forelsket i meg.
Det går nok bra. Stol på meg. Jeg gjør det samme med Roberta.
Jeg kan ikke forklare hvorfor, men bare vit at det er veldig viktig.
Greit.
-Hvis jeg kan vrake henne på middagen. -Vrake hvem?
Enhver dame som kommer i nærheten, siden jeg skal være sammen med deg, Lolo.
Som du kan se,
funker de både på stranden og klubben. Og i tillegg er de rimelige.
Gjestene vil like å støtte et lokalt produkt
uten å måtte ofre kvaliteten og stilen de fortjener.
Vet du hvem du minner meg om?
Ximena, den andre resepsjonisten du alltid forveksler meg med?
Ja.
Men også meg.
På din alder var jeg like ambisiøs som deg.
Og det er bra, ikke sant?
Kjære deg, det er fabelaktig.
Hør her.
Vi kan prøve å ha et lite antall kjoler i butikken på midlertidig basis.
Hvis de blir solgt, kan vi snakke om å ha kolleksjonen din.
Herregud, Diane, tusen takk.
Hvor fort kan du lage et dusin?
Jeg skal høre med sydamen min og spørre Chad om kjole-personen hans.
Chad har ikke en kjole-person.
Han fikk kjolen laget for meg.
Hvor enn Chad fikk ideen fra, så var den ikke hans.
Ha et flott opphold.
-Hei, Máximo. -Hei, Ximena.
Jeg må skynde meg hjem og hente søsteren min til middagen,
men de vasker garderoben.
-Kan jeg ha bagen min her noen timer? -Ja.
Jeg henter den i kveld.
Takk.
Ha det.
Jeg elsker deg, Máximo Gallardo.
-Seriøst? Sa hun det? -Sannsynligvis.
Tenk at jeg skal selge kjolene mine i butikken.
Jeg er opprømt på dine vegne. Det er ikke lett å imponere mamma.
Eller, jeg har aldri imponert henne.
Forresten, hvor fikk du laget kjolen? Jeg vil trenge hjelp med disse.
Du vet, jeg fikk den fra…
Vet du hva? Det står helt stille.
Jeg skal møte mamma på middagen.
-Vi ses der. Unnskyld. -Ok,
jeg vet at folk aldri egentlig snakker til seg selv,
men rundt dette tidspunktet liker jeg å tro at Julia sa til seg selv…
Hvis kjolen ikke var Chads idé, hvem sin idé var den da?
Dette er som et puslespill.
Ja, det er en vakker metafor.
Hvordan ser jeg ut?
Søstrene dine er sydamer, og ingen av dem kunne fikse skjorta?
De er spesialister på kjoler. Ville du bedt en kokk om å lage en stol?
Jeg skal gi Sara den dårlige nyheten.
Kan vi få være litt alene?
-Klart det. -Takk.
Sara, jeg hater, hater å måtte knuse det lille hjertet ditt på denne måten.
Jeg vet at broren din har sagt det alt, men jeg har møtt noen.
Hun er snart ferdig med skiftet sitt på vaskerommet
-og kommer om rundt en time… -Ok.
Lillesøsteren din er sterk.
Pablo?
Nora.
-Håper jeg ikke forstyrrer. -Nei.
Jeg gjør meg bare klar til turen min i morgen.
Jeg har ikke vært i Mexico by siden paven kom på besøk i 1979.
Det er derfor jeg er her.
Jeg ville takke deg for at du fortalte meg om barnebarnet mitt.
Jeg ble veldig overrasket.
Jeg har en gave til ham og et brev til sønnen min.
Jeg vet det er mye å be om,
men hvis du har tid mens du er i Mexico by for øyeoperasjonen din,
kunne du ha gitt dem denne?
Det er en teddybjørn med en rød jakke.
Víctor hadde en lignende en.
Ja, jeg husker det. Så søtt. Jeg skal prøve, Pablo.
Jeg vil også at du skal vite
at jeg angrer på hvordan jeg oppførte meg alle disse årene.
Jeg tror jeg såret mange folk, deg inkludert.
Jeg er lei for det.
Du rotet det skikkelig til. Men jeg tror ikke det bare var din skyld, Pablo.
Jeg tror også at hotellet forandrer folk.
Det vet du. Det er derfor jeg er bekymret over at Máximo jobber der.
Jeg skjønner det.
Men det er også vidunderlige og hardtarbeidende folk der, som sønnen din.
Jeg tror at hvis du ble kjent med stedet og tilbrakte litt tid der,
så ville du sett det klarere.
Jeg skulle ønske jeg kunne det, men jeg ser ingenting klart.
-Hei, Xime. -Hei, Julia.
-Jøss, du ser fantastisk ut. -Takk.
Hvor er leppestiften min?
Kjolen min?
MÁXIMO - VELKOMMEN TIL LAS COLINAS! JULIA
Máximo.
Nå som Julia visste sannheten om kjolen,
kunne hun jobbe med den neste delen av puslespillet.
Hvem skulle hun være sammen med?
Chad?
Eller meg?
-Jøss, jeg elsker kjolen din! -Takk. Jeg designet den.
-Lagde du den? -Kjæresten min fikk den laget for meg.
Forresten, nei. Jeg innså akkurat at en annen fikk den laget for meg.
En venn som jeg noen ganger føler at kunne vært mer enn en venn.
Men ikke misforstå. Kjæresten min er fantastisk, selv om han ikke…
…ikke er typen som ville ha tenkt på å gjøre noe slikt.
Men vennen min gjør slike ting. Hele tiden.
Pokker, jeg er så forvirret!
Det forklarer hvorfor jeg sier alt dette til en fremmed som en galning.
Slapp av. Vi vet alle at man får de beste rådene på dametoalettet.
-Ja. -Jeg kjenner følelsen veldig godt.
Jeg var nylig også forvirret
fordi jeg ikke visste om jeg kunne være mer enn en venn med noen.
Men jeg fulgte hjertet, og nå er jeg sammen med en som er perfekt for meg.
Jeg er lykkelig.
Så følg intuisjonen din.
Du er fantastisk. Takk.
Gabriela.
Roberta.
-Julia. -Ja.
Ok.
-Máximo, kan vi snakke sammen? -Absolutt. Hva foregår?
Det er ikke sant! Er Don Pablo her med moren min?
-Å? Jeg vil gjerne møte henne. -Nei, du skjønner det ikke.
Hvis hun er her, vil det skje noe veldig galt. Vi snakkes senere, ok?
Mamma måtte ikke se Sara og Roberta sammen.
Mamma, hvorfor er du her?
Husker du sist du tok meg med hit? Jeg møtte min gamle venn Pablo.
Han inviterte meg.
Don Pablo? Er Don Pablo vennen din?
Hvorfor sa du ikke at du kjente sjefen min?
Hadde du sagt at sjefen din het Pablo…
-Don Pablo. -…så hadde jeg sagt det.
Men du sier aldri noe om jobben din.
Du drar tidlig, kommer sent hjem og lukter skam.
Jeg sa jo at den lukten er klor.
Uansett inviterte han meg på middagen, så her er jeg.
Jeg henter en drink til deg. Vent her.
Beto, kan jeg få punsj?
Hva skal vi gjøre? Dette er forferdelig. Mamma vil innse at Roberta er her, og…
Slapp av, jeg skal ikke forlate deg. Jeg lover.
Memo. Mamma er her, så du må fortsette å late som om du er Saras date.
Greit.
Men Lorenas skift er over om 40 minutter, så jeg kan ikke gjøre det så lenge.
Jeg skal få vekk mamma innen den tid. Gå arm i arm.
Takk.
Det er fristelsene som bekymrer meg.
-Vær så god, mamma. -Takk.
Og nå snakker dere to sammen. Så kult og rart.
Ja, vi møttes akkurat. Hun er vidunderlig.
Jeg bare spurte Julia:
Vil du si at det er gode, hardtarbeidende folk på dette hotellet?
Jeg syns det.
-Roberta! -Hei, Nora.
-Roberta. Dette er Julia. -Hallo. Vi møtte hverandre nettopp.
Roberta er Máximos kjæreste. Er de ikke søte sammen?
Skal vi alle sitte sammen?
Ja, ja. Kom, vennen.
-Ja, etter deg. -Kom.
Etter deg.
Hva skal jeg gjøre? Jeg er på liksom-date foran jenta jeg faktisk liker.
-Dette er forferdelig. -Nei, det er bra.
Jeg har lagt merke til at søstrene mine alltid avviser mennene som ber dem ut.
Men idet mennene får seg kjæreste,
innser søstrene mine at de var forelsket i de stakkars mennene.
Vis Julia hva hun går glipp av, så skal du få se.
-Du vet faktisk mye om damer. -Alt handler om selvtillit.
-Lorena! Hvorfor er du her? -Tante Lupe og jeg ble tidlig ferdig.
Hva er det du har på deg? Dette er en posada, ikke en varieté.
Máximo, Memo, be vennene deres om å komme og sitte med oss.
Bare gå. Vi kommer snart. Vi kommer. Ja.
Pokker, Máximo, hva skal jeg gjøre?
Jeg er på liksom-date foran jenta jeg faktisk liker.
-Du sa akkurat… -Hei, nei, nei.
Du våger ikke å bruke det mot meg.
-Hvorfor ikke? Jeg syns spøken er morsom. -Den virker litt…
-Dristig? -…støtende.
På Carson ville folk ledd seg skakke. Skaffet du notearket?
Pokker.
Hvordan skal mariachi-bandet spille sangen?
-Pokker! -Glemte du mariachi-bandet?
-Unnskyld, jeg var litt… -Distrahert. Som vanlig.
Møt meg på kontoret mitt.
At moren min var her, gjorde alt mer komplisert.
Jeg prøvde å finne ut hvordan jeg skulle si at Roberta ikke var kjæresten min,
og Memo prøvde å finne ut hvordan han skulle være på to dater på en gang.
Se så nervøs Memo er. Syns du ikke de er et søtt par?
De er nusselige.
Memo, len deg nærmere så jeg kan ta et bilde.
Du må behandle henne godt, ok?
Hvor lenge har dere datet?
-Hvor lenge? Et par uker? -Jeg vet ikke. Ja.
Flott.
Man kan være venn med noen i lang tid,
-og så sier det plutselig klikk. -Ja.
Den kvelden da vi så en film og kysset for første gang,
var det beste øyeblikket i livet mitt.
Jeg er flink til å kysse.
Jeg også.
Ok, jeg fant én mariachi. Eller er det én mariacho?
Nok et år er snart over, og jeg skjønner det ikke. Du tar lett på jobben.
Du tilbringer all fritiden med kjæresten din.
Hva er det du vil i livet? Jeg er moren din, og jeg aner ikke.
Jeg vet heller ikke. Jeg prøver å finne ut av det.
Det er ikke alltid lett å leve opp til Diane Davies' merkevare.
Du har rett. Det er nok ikke lett.
Vet du hva annet som ikke er lett?
Å bli kalt en avdanka skuespiller da jeg var yngre enn du er nå.
Å oppdra en sønn alene mens tabloidene mobbet meg
fordi jeg tiet om hvem som var faren, siden jeg visste det var best for deg.
Jeg begynte på bunnen og klorte meg opp hit.
Du begynte på toppen, men du bare flyter.
Så jeg spør deg igjen. Hva er det du vil i livet?
Jeg vil bare at du skal være stolt av meg.
Vi skal synge en julesang.
Unnskyld, men jeg må gå nå. Det var en glede å møte dere.
Hyggelig å møte deg, Julia. Godt å vite at gode folk jobber her.
-Du hadde rett, Pablo. -Don Pablo.
Jeg elsker kjolen din.
Takk. Det var en gave fra en helt spesiell person.
-Vi ses senere. Ha en fin kveld. -For en snill jente.
-Jeg fikk kjolen laget for henne. -Hva?
Det er en slags hemmelighet.
-Vet Julia at det var deg? -Nei, men hun får kanskje vite det en dag.
Hun vet det. Hun fortalte meg det. Julia vet at det var deg.
-Og hun liker deg. -Hva?
-Gå og snakk med henne. -Jeg kan ikke forlate dere.
-Hvis noe går galt… -Vennligst sett dere, alle sammen.
-Gå. -Nei. Jeg forlater deg ikke.
Dere to er så forelsket.
Velkommen, alle sammen, til vår posada!
Ja, den er kanskje litt støtende.
Takk, alle sammen, for nok et vidunderlig år.
Og en ekstra stor takk til sønnen min, Chad.
Chad, vennen. Kan du i år være en knupp og komme opp hit og synge med meg?
Unnskyld meg et øyeblikk.
Alle var ulykkelige. Vi måtte alle sitte ved det bordet.
Ingen av oss var sammen med den vi ville være sammen med.
Og så…
Det som så skjedde,
var noe som overrasket alle.
-Hva driver Lupe med? -Hvor skal hun?
-Kan du se? -Ikke egentlig, men hun synger vakkert.
Det vil gå bra med oss. Takk.
Máximo. Hvordan visste du at jeg var her?
Fordi vi har en forbindelse.
Og jeg lette sju andre steder.
-Angående Roberta… -La meg…
Hun er vidunderlig. Jeg er glad på dine vegne.
Hun er sammen med en annen. Jeg bare dekker for henne.
Du er den eneste jeg vil være sammen med.
Hva er det?
Du hadde rett. Du er flink til å kysse.
Tekst: Espen Stokka