Na, buvo labai skanu.
Galiu pagirt virėją.
Tu buvai virėja.
Žinau.
Pagyriau save.
Kas toliau?
Dabar tu man padėsi užbaigti dėlionę.
Pernelyg daug dalių žmogui, kuris gyvena vienas.
Ačiū, Rolfai.
Tai tikrai nevyksi atsisveikinti su donu Pablu?
Bet jis buvo tavo mokytojas.
Na, ten bus keli žmonės, kurių nelabai norėčiau matyti.
Vėl kalbi apie Chuliją?
Ką reiškia „vėl“?
Žmogau, esi apsėstas minčių apie ją.
Vis man kartoji…
„Ši istorija - apie mūsų šeimą ir viešbutį.“
O kalbi tik apie ją.
Jaučiu, kad turiu pasakot toliau.
Tada tikrai suprasi, kad ji - net ik apie Chuliją.
Pavyzdžiui, ši dalis.
Gerai jau. Ši dalis - vien apie Chuliją. Bet juk įdomu.
Poilsio centras ruošėsi grandiozinėms Naujųjų metų sutiktuvėms.
Bet vienas šventinis vakaras buvo numatytas ir mums.
…svečių aptarnavimas turi būti nepriekaištingas.
Viena pastabėlė
apie rytojaus kalėdinę vakarienę, arba posada darbuotojams.
Tradiciškai tai yra vienintelis kartas metuose,
kai kiekvienas darbuotojas į vakarienę gali atsivesti savo svečią.
Šiais metais…
šią tradiciją pratęsim.
Valio!
Kodėl plojam už tai, kad gausim, ką visada gaunam?
- Nežinau, bet ji - šaunuolė. - Taip.
Šiais metais visi sunkiai dirbome.
Rytoj gausit iš manęs pačią didžiausią padėką.
Pinigų.
Pasibuvimą kartu.
Ir tai, ko iš tikrųjų labai tikitės.
- Pinigų. - Taip.
Aš sugiedosiu kalėdinę giesmę.
Lauksiu jūsų visų, mano mielieji.
Čadai, nepamirši…
Čadai, gal jau eisim?
- Sveikutė! - Sveikas.
Labai gražu.
Labai norėčiau tokios suknelės.
Ačiū.
Rytoj noriu padaryt įspūdį Dajanai.
- Taip. Svarbus susitikimas. - Taip.
- Jaudinies? - Taip. Tiesiog…
Negaliu patikėt, kad suvenyrų parduotuvėje bus prekiaujama mano suknelėmis.
Už viską turiu būt dėkinga Čadui.
Kaip gerai, kad jis sugalvojo pasiūt suknelę pagal mano modelį.
Taip. Šaunuolis tas Čadas.
Jis net etiketes prisiuvo.
Ta suknelė prašyte prašosi į parduotuvę.
Minutėlę.
Kaip galėjai leisti Čadui
prisiimti nuopelnus už suknelę, kurią pasiuvo tavo prašymu?
Tu padėjai jam laimėti.
Ramiai, Hjugai. Ramiai.
Ši istorijos dalis - vien apie Chuliją,
apie tai, kaip žingsnis po žingsnio ji sužinojo tiesą.
Lyg dėliotų… dėlionę.
Varge mano. Ar todėl mes tuo užsiimam?
Ne. Kaip banalu.
- Ne. - Tai - tik graži metafora.
- Ne. - Klausykis toliau.
Na, tikiuosi, su Dajana tau pasiseks labiau,
nei Greisei Pul prižiūrėti Bertą.
Maksimai, skaitai „Džeinę Eir“? Iki kurios vietos jau perskaitei?
Iki tos, kai ji jau sutikusi vyrą, su kuriuo turėtų būti,
bet šiuo metu yra su kitu.
Dėlionė baigta.
Pala. Šita čia netinka.
Rosa, kita partija!
Labas. Kuo galėčiau padėti?
Mane priėmė padirbėt per sezono įkarštį.
Tikrai? Keista.
Kas čia keisto?
Paprastai gražūs žmonės dirba prie baseino ar baro,
kad svečiai juos matytų.
Manai, kad aš graži?
Ne, norėjau pasakyt… Norėjau pasakyt…
Aprodysiu tau viską.
Gerai.
Čia - skalbyklės,
daugiau skalbyklių.
Kaip ir būtų viskas.
Kaip miela.
Gal nuskambės įžūliai,
bet ar sutiktum nueit su manim rytoj į kalėdinį vakarėlį?
Kaip faina. Mielai.
Klausyk, bet aš nežinau tavo vardo.
Taip. Atsiprašau. Memas.
Lorena. Malonu susipažinti.
Ką turėčiau žinoti apie darbą skalbykloje?
Na, mano patarimas nuskambės kaip įspėjimas.
Mūsų bosė - baisi moteris.
Įsivaizduok pabaisą iš baisiausio vaiko košmaro.
Žinai, kaip aš ją pravardžiuoju?
- Teta Lupe! - Ne.
Tai būtų per daug gražu, nes…
Kodėl tu kalbi su mano dukterėčia?
Memas ką tik pakvietė mane į rytojaus posada.
Smagu, ar ne?
Labai smagu.
- Pabaik sutvarkyti dokumentus. - Gerai.
Tuojau grįšiu.
Norėtum, kad ir aš tave vadinčiau teta Lupe, ar…
Tik pabandyk ją įskaudinti…
- ir aš nupjausiu tau kiaušus. - Supratau.
Gabriela.
Pala.
Kas ta Gabriela?
Tavo paauglystės draugė.
Mergaitė, su kuria pirmąkart pasibučiavai.
Jos vardas buvo Roberta.
Visąlaik vadinau ją Gabriela.
Roberta.
Ką visa tai reiškia?
Žinojau, kad tu jai darai blogą įtaką.
Judvi amžiais kažkur šlaistotės
ir darot dievai žino ką.
Girdėjau paskalas.
Kaimynai man pasakojo, bet aš jais netikėjau.
Dabar man aišku. Kad daugiau niekada nematyčiau jūsų kartu.
Mama, palauk.
Tai aš kaltas. Kai ką nuo tavęs slėpiau.
Prieš kelias savaites
mes su Roberta pradėjom draugauti.
Sara mums padeda susitikinėti.
Nepyk.
- Roberta! - P. Nora.
Kaip malonu girdėt.
Jis - mano brangus sūnus.
Mano sūnaus mergina nusipelno išeit per priekines duris. Taip.
Viso, Roberta.
Iki.
Mano sūnus susitikinėja su geriausia mano dukters drauge.
Ką pasakysi?
Mes - graži pora, ar ne?
Aš čia pagalvojau…
kodėl Roberta norėjo išsliūkinti per Saros kambarį,
jei tavo kambarys yra arčiau priekinių durų?
Priekinės durys.
Žioplys.
Kaip galėjau pamiršti?
Ką man daryti?
Mama vis labiau ima įtarinėti.
Vos neįkliuvau.
Per tuos smalsius kaimynus nebegalėsiu susitikinėti su Roberta.
Neįsivaizduoju, ką mama padarys, kai pamatys mus kartu.
Norėčiau tau padėti, Sarape.
Tik nežinau, kaip.
Nors galiu jums pasiūlyti kartu praleisti vakarą.
Vakarą, kai jums su Roberta nereikės bijoti, kad mama pamatys.
Apie ką tu?
Rytoj abi galėtumėt ateiti į posada.
Pabūtumėt, pašoktumėt, nereikėtų nieko bijot.
Apsimesiu, kad Roberta yra mano draugė,
o tu apsimesi Memo drauge.
Eina sau. Būtų labai faina.
- O jei Memas jau turi draugę? - Nekalbėk niekų.
Jei Memas būtų ką pasikvietęs, tikrai būtų man pasakęs.
Taip, gerai sugalvojai.
Bet aš jau pasikviečiau draugę. Loreną. Ji čia naujokė.
Tikrai?
Nesvarbu, kai tik ateisi į vakarėlį, galėsi nekreipt į mano sesę dėmesio.
Svarbiausia įtikinti mamą, kad tu vediesi į vakarėlį Sarą.
O Sara nesupyks? Nenorėčiau užgaut jos jausmų.
Žinau, kad jai patinku.
Ji tikrai nesupyks.
Patikėk manim. Aš veduosi į vakarėlį Robertą.
Dabar negaliu tau visko paaiškinti. Bet, patikėk, tai labai svarbu.
Tiek to.
- Su sąlyga, kad vakarėly jos nešefuosiu. - Ko nešefuosi vakarėly?
Nė vienos, kuri prie manęs prieis. Nes būsiu su tavim, Lolo.
Kaip matote…
CHULIJA
…mano suknelės tinka ir paplūdimiui, ir klubui.
Ir už patrauklią kainą.
Svečiai mielai rinksis vietinės gamybos siuvinius,
tačiau tikrai nenusivils nei kokybe, nei stiliumi.
Žinai, ką tu man primeni?
Chimeną, taip pat dirbančią registratūroj, su kuria mane nuolatos painiojat?
Taip.
Ir mane.
Būdama tavo amžiaus, irgi buvau labai ambicinga.
Juk tai nėra blogai, tiesa?
Brangute, tai - nuostabu.
Štai ką tau pasakysiu.
Iš pradžių pabandysime su keliomis suknelėmis, gerai?
Jei jas pirks, pakalbėsime apie tavo suknelių liniją.
O Dieve. Labai ačiū, Dajana.
Per kiek laiko pasiūtum tuziną suknelių?
Pasikalbėsiu su savo siuvėja. Ir paklausiu Čado apie jo siuvėją.
Čadas neturi siuvėjo.
Bet jis pasirūpino, kad kažkas pasiūtų šią suknelę.
Patikėk manim, nežinau, iš kur jis ją gavo, bet tai tikrai nebuvo jo mintis.
Linkiu maloniai praleisti laiką.
- Sveikas, Maksimai. - Labas, Chimena.
Skubu namo,
pažadėjau sesei atsivest ją į vakarėlį,
o rūbinė uždaryta valymui.
- Galiu čia trumpam palikt savo krepšį? - Taip, žinoma.
Pasiimsiu jį šįvakar.
Ačiū.
Iki.
Myliu tave, Maksimai Galjardai.
Ji tikrai taip pasakė?
Visko gali būti.
Negaliu patikėt, kad mano suknelės atsidurs parduotuvėje.
Labai džiaugiuosi dėl tavęs.
Žinai, mano mamai padaryt įspūdį - labai nelengva.
Aš tai jau tikrai žinau. Nesu nė karto padaręs jai įspūdžio.
Beje, kas tau pasiuvo šią suknelę?
Man praverstų siuvėjos pagalba.
Žinai, man ją…
Žinai, ką? Aš… Neprisimenu.
Mama manęs laukia.
Pasimatysim ten.
- Atsiprašau. - Taip,
žinau, kad žmonės garsiai su savim nesikalba,
bet norėčiau manyti, kad tada
Chulija sau pasakė…
Jei pasiūti suknelę sugalvojo ne Čadas, tai kas tada?
Mįslė. Sudėtinga dėlionė.
Taip, labai graži metafora.
Kaip atrodau?
Visos tavo sesės - siuvėjos,
ir nė viena negalėjo pataisyt marškinių?
Deja, jos siuva tik sukneles.
Ar prašytum, kad virėjas iškeptų kėdę?
Einu, pranešiu Sarai blogą žinią.
Atsiprašysiu minutėlei.
- Gerai. - Ačiū.
Sara,
labai nenoriu tavęs įskaudinti.
Žinau, kad tavo brolis jau sakė, bet…
Aš su kai kuo susipažinau.
Netrukus jai baigsis pamaina skalbykloje,
- ir po valandos ji bus čia… - Gerai.
Tavo sesutė - labai tvirta.
Pablai?
Nora.
Tikiuos, nesutrukdžiau tau.
Ne.
Ruošiuosi rytojaus kelionei.
Nebuvau Meksike nuo tada, kai ten 1979 m. lankėsi popiežius.
Todėl ir atėjau.
Norėjau tau padėkot už žinią apie anūką.
Tai man buvo didžiulė staigmena.
Turiu jam dovaną ir laišką sūnui.
Nenoriu tavęs apsunkinti,
bei jei turėsi laiko
būdama dėl akių operacijos Meksike,
gal galėtum jiems perduoti?
Meškutis su raudonu švarkeliu.
Viktoras turėjo panašų.
Taip. Taip, pamenu.
Kaip miela.
Pasistengsiu, Pablai.
Taip pat noriu tau pasakyt,
kad gailiuos dėl to, kaip elgiausi tuos visus metus.
Manau, įskaudinau daugybę žmonių,
įskaitant tave.
Atleisk man.
Tu tikrai privirei košės.
Bet nemanau, kad tai - tik tavo kaltė, Pablai.
Kaltas ir tas viešbutis. Jis keičia žmones.
Pats žinai.
Štai kodėl man nepatinka, kad ten dirba Maksimas.
Suprantu.
Bet ten dirba puikūs žmonės.
Darbštūs žmonės, kaip tavo sūnus.
Manau, kad jei geriau pažinotum viešbutį,
pabūtum ten,
susidarytum aiškesnį vaizdą.
Labai norėčiau.
Bėda ta, kad aiškiai nieko nematau.
- Sveika, Chime. - Sveika, Chulija.
- Atrodai fantastiškai. - Ačiū.
Kur mano lūpų pieštukas?
DŽEINĖ EIR
Mano suknelė?
MAKSIMAI, SVEIKAS ATVYKĘS Į LAS KOLINASĄ! CHULIJA
Maksimas.
Dabar, kai Chulija sužinojo tiesą apie suknelę,
ji galėjo pereiti prie kitos dėlionės dalies.
Ką jai rinktis?
Čadą…
Ar mane?
Liuksiška suknelė.
Ačiū. Pati ją sukūriau.
Pasisiuvai?
Ne. Tuo pasirūpino mano vaikinas.
Tiesą sakant, ne.
Žinai, ką? Ką tik supratau, kad tuo pasirūpino kitas žmogus.
Draugas, kuris, kartais jaučiu, galėtų būti daugiau nei draugu.
Bet ne… nesuprask manęs klaidingai.
Mano vaikinas yra nuostabus. Nors ir ne iš tų…
kuriam šautų į galvą mintis tai padaryti.
Priešingai, nei mano draugas.
Šūdas, jaučiuos pasimetus!
Gal todėl ir išsipasakojau nepažįstamajai, kaip kokia nenormali.
Nieko tokio.
Visos žinom, kad geriausią patarimą gali išgirst moterų tualete.
Tas tiesa.
Puikiai suprantu, kaip jautiesi.
Neseniai pati jaučiaus pasimetus,
nes nežinojau, ar galiu kai kam būti daugiau nei drauge.
Bet aš paklausiau širdies,
ir dabar esu su nuostabiausiu žmogum pasaulyje.
Jaučiuos tokia laiminga.
Pasikliauk savo nuojauta.
Tu - nuostabi. Ačiū.
Gabriela.
Roberta.
- Chulija. - Taip.
Gerai.
- Maksimai, galime šnektelti? - Žinoma. Kas atsitiko?
Negali būti.
Donas Pablas atsivedė čia mano mamą?
Tikrai? Norėčiau su ja susipažinti.
Ne, tu nesupranti.
Jei ji čia, bus negerai. Labai negerai.
Pasikalbėsim vėliau, gerai?
Negalėjau leisti, kad mama pamatytų Sarą su Roberta.
Mama. Ką čia darai?
Pameni, kai atsivedei mane į viešbutį?
Tądien sutikau savo seną draugą Pablą.
Jis mane ir pakvietė.
Donas Pablas?
Donas Pablas - tavo draugas?
Kodėl nesakei, kad pažįsti mano bosą? Na…
Na, jei būtum pasakęs, kad tavo bosas - Pablas…
- Donas Pablas. - …būčiau pasakius.
Bet tu apie savo darbą man nieko nepasakoji,
išeini anksti ryte, grįžti vėlai
su gėdos kvapu.
Juk sakiau, kad tai - chloro kvapas.
Nesvarbu.
Jis mane pakvietė vakarienės, ir štai, esu čia.
Atnešiu tau išgerti. Palauk čia.
Betai, įpilk punšo, gerai?
Ką darysim?
Košmaras. Mama supras, kad Roberta irgi čia, ir…
Nesijaudink. Aš tau padėsiu. Pažadu.
Memai.
Mano mama - čia. Prašau, apsimesk, kad Sara - tavo mergina.
Gerai.
Tik labai trumpai. Nes po 40 minučių baigiasi Lorenos pamaina.
Iki to laiko mama jau bus išėjusi.
Įsikabink jam į parankę.
Ačiū.
Jei atvirai, didžiausią nerimą man kelia pagunda, supranti?
Prašau, mama.
Ačiū.
Judvi jau bendraujate.
Kaip smagu ir… netikėta.
Taip, mes ką tik susipažinom.
Ji - labai miela.
Norėjau paklaust Chulijos,
ar šiame viešbutyje yra gerų ir darbščių žmonių?
Manyčiau, kad taip.
- Roberta. - Sveiki, Nora.
Roberta. Susipažink su Chulija.
Sveika. Mes jau susipažinome.
Roberta - Maksimo mergina. Jiedu - nuostabūs, ar ne?
Gal jau sėskime prie stalo?
Taip. Eime, brangute. Eime.
- Eikite pirma. - Eime.
Eikite pirma.
Ką aš darau? Esu su netikra mergina merginos, kuri man patinka, akyse.
Visiškas košmaras.
Ne, viskas gerai.
Esu pastebėjęs, kad mano sesės visad atstumia tuos, kurie kviečia į pasimatymą.
Bet tą pačią sekundę, kai jie ima rėžti sparną aplink kitas,
mano sesės staiga supranta,
kad visąlaik tuos vargšelius mylėjo.
Parodyk Chulijai, ko ji neteko, ir pažiūrėsi, kas bus.
O tu tikrai nusimanai apie moteris.
Tiesiog reikia pasitikėti savim.
Lorena! Ką čia darai?
Mes su teta Lupe baigėm anksčiau.
Kaip čia apsirengęs?
Čia tau posada, o ne varjetė.
Maksimai, Memai.
Kvieskite savo draugus prie mūsų stalo.
Jūs eikit… mes tuoj.
Mes tuoj. Taip.
Šūdas, Maksimai, ką man daryti?
Esu su netikra mergina merginos, kuri man patinka, akyse.
- Bet ką tik sakei… - Ne.
Tik nereikia man nieko aiškinti.
Kodėl neskaityti to sąmojo? Man jis juokingas.
Nežinau, jis kažkoks…
- Aštrus? - …įžeidus.
Karsonui jis patiktų. Bent gavai mano giesmės natas?
Po galais.
Nuostabu. Kaip mariačio grupė žinos, ką groti?
- Po galais! - Pamiršai pakviesti mariačio grupę?
- Atsiprašau. Buvau truputį… - Išsiblaškęs. Kaip visada.
Pasikalbėsim mano kabinete.
Mamos dalyvavimas vakarienėje sukėlė daugybę problemų.
Aš galvojau, kaip pasakyt Chulijai, kad Roberta nėra mano mergina,
tuo tarpu Memui teko dalyvauti dviejuose pasimatymuose vienu metu.
Žiūrėk. Memas kažko labai nervinasi. Labai miela pora, ar ne?
Žavinga.
Memai, branguti, prisislink arčiau, noriu jus nufotografuoti.
Nebandyk jos įskaudinti, aišku?
Seniai judu susitikinėjat?
- Kiek laiko? Kelias savaites, taip? - Apie… Nežinau.
Labai miela.
Kartais gali su žmogum draugauti labai ilgai,
- bet vieną dieną staiga supranti. - Taip.
Ta naktis, kai žiūrėjome filmą ir pirmąkart pasibučiavome,
buvo nuostabiausia akimirka gyvenime.
Aš moku gerai bučiuotis.
Ir aš.
Gerai. Radau mariačio grupę. Ar reikia sakyt „mariačių“?
Prabėgo dar vieneri metai, bet taip nieko ir nesupratau, Čadai.
Darbe tu nė kiek nesistengti.
Visą laisvalaikį leidi su savo mergina.
Ko tu nori gyvenime?
Esu tavo mama, bet neturiu nė mažiausio supratimo.
Kad aš ir pats neturiu. Vis dar bandau išsiaiškinti.
Žinai, nelengva išpildyti Dajanos Deivis lūkesčius.
Tu teisus. Tai padaryt iš tikrųjų nelengva.
Žinai, kas dar nelengva?
Girdėti, kaip mane vadino sudegusio teatro artiste, kai buvau maždaug tavo amžiaus.
Vienai auginti sūnų, kai geltonoji spauda šaipėsi iš manęs
už tai, kad niekam nesakiau, kas yra tavo tėvas,
nes žinojau, kad taip bus geriausia tau.
Aš pradėjau nuo nulio ir užsidirbau viską savomis rankomis.
Tu pradėjai turėdamas viską, bet paprasčiausiai plauki pasroviui.
Todėl klausiu tavęs dar kartą. Ko tu nori gyvenime?
Tikriausiai, kad manim didžiuotumeis.
Mums reikia giedoti kalėdinę giesmę.
Atsiprašysiu, jau turiu bėgti. Buvo malonu su jumis susipažinti.
Buvo malonu susipažinti, Chulija.
Smagu žinoti, kad šiame viešbutyje dirba tokie puikūs žmonės.
Buvai teisus, Pablai.
Done Pablai.
Nuostabi suknelė.
Ačiū.
Labai ypatingas žmogus pasirūpino, kad ją man pasiūtų.
- Viso. Gražaus vakaro. - Kokia puiki mergina.
- Aš pasirūpinau, kad ją pasiūtų. - Ką?
Bet apie tai žino tik keli žmonės.
Chulija žino?
Aišku, kad ne, bet kada nors tikrai sužinos.
Ji žino. Pati man sakė.
Chulija žino, kad tai buvai tu.
- Ir tu jai patinki. - Ką?
- Eik ir pasikalbėk su ja. - Ne. Negaliu palikti jūsų su Sara.
Jei kas nors atsitiks…
Prašyčiau visų atsisėsti.
- Eik. - Ne. Aš jūsų nepaliksiu.
Atrodot kaip tikri įsimylėjėliai.
Sveiki atvykę į mūsų posada!
Tiek to, gal ir įžeidu.
Ačiū visiems už dar vienerius nuostabius metus.
Ypač esu dėkinga savo sūnui Čadui.
Čadai, branguti. Būk gerutis, ateik čia ir kartu pagiedosim, gerai?
Atsiprašysiu minutėlei.
Visi buvom nelaimingi.
Tiesiog sėdėjom prie stalo, ir viskas.
Tik atskirai nuo tų, su kuriais norėjome būti.
O tada…
tai, kas nutiko vėliau,
nustebino visus.
Ką Lupė sugalvojo?
Kur ji eina?
Nematai?
Ne. Nematau. Ji taip gražiai dainuoja.
Mums viskas bus gerai. Ačiū.
Maksimai.
Kaip žinojai, kur mane surasti?
Mus sieja ryšys.
Apieškojau kitas septynias vietas.
- Klausyk, dėl Robertos… - Leisk man…
Mudvi pasikalbėjom. Ji - šauni. Labai dėl tavęs džiaugiuosi.
Ji - ne mano mergina.
Aš ją paprasčiausiai pridengiau.
Esi vienintelė, su kuria noriu būti.
Kas yra?
Nemelavai. Tikrai moki gerai bučiuotis.
Išvertė Laima Banionienė