Беше адски вкусно.
Поздравления на готвача.
Ти го приготви.
Знам.
Поздравявах себе си.
И сега какво?
Сега ще ми помогнеш да довърша ето този пъзел.
Твърде много части са за човек, който живее сам.
Благодаря, Ролф.
Значи наистина може да не отидеш на панихидата на дон Пабло?
Но той е бил твой ментор.
Ще присъстват хора, с които срещата ще бъде неловка.
Пак ли за Хулия става дума?
Как така "пак ли"?
Човече, ти си обсебен от нея.
Казваш: "Ще ти разкажа за семейството и хотела",
но все за нея говориш.
Мисля, че трябва да продължа нататък.
Така ще разбереш, че не се отнася само за Хулия.
Например следното.
Добре де, за Хулия се отнася, но е много интересно.
Комплексът се готвеше за голямото новогодишно тържество.
Но имахме една вечер да разпуснем.
Да осигурим на гостите съвършенство.
Последна отметка
за утрешното коледно тържество за персонала, т. нар. посада.
Знам, че по традиция това е единственото събитие в годината,
когато служителите могат да си доведат гост на вечерята.
Тази година...
Ще продължим традицията.
Супер!
Защо пляскаме за нещо старо?
Не знам, но е умела. - Да.
Всички работихме здраво тази година.
Утре ще ви се отблагодаря с най-хубавия дар.
Пари, пари, пари.
Споделено време.
Плюс, и знам, че точно на това се надявате...
Пари, пари, пари. - Да.
Ще ви изпея коледна песен.
Ще се видим там, милички.
Чад, не забравяй да...
Чад, идваш ли?
Здравей!
Изглежда страхотно.
Бих носил тази рокля.
Благодаря.
Искам да впечатля Даян утре.
Вярно, важната среща.
Притесняваш ли се? - Да. Просто...
Не е за вярване, че дрехите ми може да се продават.
Заслугата е на Чад.
Страхотна идея - да направи рокля по мой дизайн, нали?
Меко казано. Чад е невероятен.
Имаше дори етикети.
Добиваш усещането, че заслужава да бъде в магазина.
Чакай малко.
Как допускаш Чад да обере лаврите за твоята идея с роклята?
Помагаш му да победи.
По-спокойно, Хюго, не се пали.
Тази глава е изцяло за Хулия
и за това как малко по малко истинската картина взе да й се избистря.
Почти сякаш подреждаше пъзел.
Боже, затова ли било?
Какво клише. - Красива метафора е.
Не. - Слушайте.
Дано имаш повече успех с Даян, отколкото Грейс Пул с грижите за Бърта.
Значи четеш "Джейн Еър"? Докъде си стигнал?
Вече срещна мъжа, с когото трябва да бъде, но още е с другия.
Пъзелът се подрежда.
Момент, това не е тук.
Следващата партида!
Привет. С какво да помогна?
Наеха ме за празниците.
Сериозно? Странно.
Защо?
Обикновено слагат красивите хора при басейна, за да ги виждат гостите.
Значи съм красива?
Не, исках да кажа... Всъщност имах предвид...
Ела да те разведа.
Добре.
Това са пералните машини,
има и още тук.
И то друго няма.
Колко хубаво.
Може да ти се стори дръзко,
но ще бъдеш ли моя дама утре?
С удоволствие.
Но аз дори не знам как се казваш.
Да, извинявай. Аз съм Мемо.
Лорена, приятно ми е.
Какво трябва да знам за работата тук?
Единственият ми съвет е по-скоро предупреждение.
Шефката е ужасна.
Представи си чудовище от най-ужасния детски кошмар.
Знаеш ли как я наричам?
Лельо Лупе! - Не...
Малко по-грубичко е, понеже...
Говориш с племенницата ми?
Мемо ме покани за дама на тържеството утре.
Не е ли мило?
Много.
Довърши документите. - Добре.
После ще дойда.
И аз ли да ти викам лельо Лупе, или...
Нараниш ли я, ще ти клъцна топките. - Разбрано.
Габриела!
Чакай.
Коя е Габриела?
Приятелката ти тогава.
Първото момиче, което си целунала.
Казваше се Роберта.
А аз я наричах Габриела през цялото време.
Роберта!
Какво става тук?
Знаех си, че й влияеш зле.
Все се промъквате тук и кой знае какви ги вършите.
Чувах съседите да говорят, но не ми се искаше да повярвам.
Да не съм ви видяла повече заедно.
Мамо, чакай.
Аз съм виновен. Криех нещо от теб.
Преди няколко седмици
с Роберта станахме гаджета.
Сара й помагаше да се измъкне тайно.
Съжалявам.
Роберта! - Доня Нора.
Колко хубаво.
Той е моят скъп син.
Заслужаваш да излезеш през предната врата.
Довиждане, Роберта. - Чао.
Синът ми ходи с приятелката на дъщеря ми.
Какво ще кажеш?
Не сме ли сладка двойка?
Само се чудя...
Защо Роберта се измъкваше през стаята на Сара,
когато твоята е по-близо до вратата?
Вратата!
Колко глупаво.
Как можах да забравя за нея!
Какво ще правя?
Мама е по-подозрителна от всякога.
Едва не ни хвана.
Любопитните съседи ми пречат да се виждам с Роберта.
Страх ме е какво ще направи мама, ако пак ни завари заедно.
Ще ми се да можех да променя нещата, Сарче.
Но не знам как.
Но мога да ви уредя една вечер заедно.
Някъде, където с Роберта няма да се тревожите заради мама.
За какво говориш?
Може да дойдете на тържеството в хотела утре вечер.
Ще си говорите и ще танцувате на воля.
Роберта уж ще бъде моя дама,
а ти ще придружиш Мемо.
Това е страхотно!
А ако Мемо се е уговорил с друга? - Глупости.
Щях да знам, ако вече има дама за тържеството.
Голям майтап.
Но наистина вече имам дама. Лорена. Нова е тук.
Сериозно?
Хубаво, ще зарежеш сестра ми веднага щом влезете.
Просто искам да убедиш мама, че Сара е с теб.
И Сара няма да има нищо против? Не искам да я засегна.
Знам, че си пада по мен.
Ще го преживее.
Довери ми се. Ще направя същото с Роберта.
Не мога да ти обясня защо. Просто знай, че е много важно.
Добре.
Стига после да я разкарам. - Коя да разкараш?
Всяка, която ме доближи, защото ще бъда с теб, Лоло.
Както виждате,
моделите ми са подходящи и за плажа, и за клуба.
И цената им е добра.
Гостите ще закупят местен продукт,
без да жертват качеството и стила, който заслужават.
Знаеш ли на кого ми напомняш?
На Химена, колежката от рецепцията, с която ме бъркате?
Да.
Но и на мен самата.
На твоята възраст и аз бях така амбициозна.
И това е хубаво, нали?
Прекрасно е, миличка!
Виж какво.
Да пуснем пробно ограничен брой рокли в магазина.
Ако се продадат, ще говорим за по-нататък.
Боже, Даян, благодаря.
Кога можеш да ушиеш десетина?
Ще говоря с шивачката ми. Ще питам и Чад за неговата.
Чад няма шивачка.
Поръчал е тази рокля.
Уверявам те, както и да е станало, идеята не може да е негова.
Приятно прекарване.
Здравей, Максимо. - Химена, трябва да отида
да взема сестра си за тържеството,
но чистят шкафчетата.
Може ли да оставя нещата си тук? - Да.
Ще ги взема довечера.
Благодаря.
Чао.
Обичам те, Максимо Гаярдо.
Така ли е казала?
Вероятно.
Не е за вярване, че ще продавам роклите си тук.
Много се радвам за теб.
Трудно е да впечатлиш майка ми.
Аз никога не съм успявал.
Между другото, къде поръча ушиването на роклята?
Ще ми трябва шивачка.
Ами дадох я на...
Знаеш ли... Изхвърча ми от главата.
Отивам при майка ми в банкетната зала.
Ще те чакам там.
Знам, че хората не си говорят сами,
но мисля, че точно в този момент Хулия си е казала...
Ако идеята за роклята не е на Чад, чия е тогава?
Каква загадка. Същински пъзел.
Да, прекрасна метафора.
Как изглеждам?
Сестрите ти са шивачки, а не са скъсили ръкавите?
Прощавай, но те шият само рокли.
Би ли карал готвач да ти опече стол?
Ще кажа на Сара лошата новина.
Може ли за момент?
Да. - Благодаря.
Сара,
адски ми е неприятно, че трябва да ти разбия сърцето.
Максимо ти е казал, но...
срещнах друга.
Смяната й в пералното скоро ще свърши
и ще дойде след час... - Добре.
Силно момиче е сестра ти.
Пабло?
Нора.
Дано не преча.
Не, не.
Приготвям се за пътуването утре.
Не съм била в Мексико Сити, откакто идва папата през 1979 г.
Всъщност затова съм тук.
Исках да ти благодаря, че ми каза за внука ми.
Беше голяма изненада.
Имам подарък за него и едно писмо за сина ми.
Знам, че е голяма услуга,
но ако имаш време, докато си там за операцията на очите,
би ли им занесла това?
Плюшено мече с червено палтенце.
Виктор имаше такова.
Да, спомням си.
Много мило.
Ще се опитам, Пабло.
Искам също да знаеш,
че съжалявам за държанието си през всичките тези години.
Мисля, че нараних много хора,
включително теб.
Съжалявам.
Голяма каша забърка.
Но не мисля, че вината е само твоя, Пабло.
И хотелът е виновен. Той променя хората.
Знаеш го.
Затова ме е страх, че Максимо работи там.
Разбирам.
Но там има и прекрасни хора.
И трудолюбиви, като сина ти.
Мисля, че ако опознаеш хотела,
ако прекараш известно време там,
ще видиш нещата по-ясно.
Де да можех.
Но не виждам нищо ясно.
Химе. - Хулия.
Прекрасна си. - Благодаря.
Къде ми е червилото?
ДЖЕЙН ЕЪР
Моята рокля?
МАКСИМО, ДОБРЕ ДОШЪЛ В ЛАС КОЛИНАС! ХУЛИЯ
Максимо.
След като Хулия разбрала за роклята,
вече можела да се заеме със следващата част от пъзела.
С кого да бъде?
С Чад...
Или с мен?
Страхотна рокля. - Благодаря, моделът е мой.
Ти ли я уши?
Не, гаджето ми я поръча.
Всъщност не.
Току-що осъзнах, че друг я е поръчал.
Един приятел, когото понякога възприемам като нещо повече.
Но не ме разбирай погрешно.
Гаджето ми е страхотно, макар че...
не е човек, който би се сетил за нещо такова.
Въпросният приятел обаче никога не пропуска.
Толкова съм объркана!
Затова и го разказвам на непозната, като някаква луда.
Не се тревожи. Най-добрите съвети се получават в дамската тоалетна.
Вярно е.
Напълно те разбирам.
До неотдавна и аз бях объркана.
Не знаех дали е възможно нещо повече от приятелство.
Но последвах сърцето си и сега съм с идеалния за мен човек.
Щастлива съм.
Вслушай се в интуицията си.
Супер си, благодаря.
Габриела.
Роберта.
Хулия.
Добре.
Максимо, може ли да поговорим? - Разбира се. Какво има?
Не може да бъде. Дон Пабло води майка ми?
Тъкмо ще се запознаем. - Не, не разбираш.
Щом е тук, значи е станало нещо лошо.
Ще говорим после.
Майка ми не биваше да вижда Сара и Роберта.
Мамо! Какво правиш тук?
Онзи ден, когато ме доведе, видях стария си приятел Пабло.
Той ме покани.
Дон Пабло?
Приятел ти е?
Защо не каза, че познаваш шефа ми?
Ако беше споменал, че се казва Пабло...
Дон Пабло. - ...щях да ти кажа.
Но тъй като ти все си мълчиш,
излизаш рано, прибираш се късно, вонящ на срам...
Казах ти, че мириша на хлор.
Както и да е...
Той ме покани на тържеството.
Нещо за пиене? Почакай тук.
Бето, един пунш.
Какво ще правим?
Ужас. Мама ще разбере за Роберта и...
Спокойно, няма да ви изоставя.
Мемо.
Майка ми е тук. Продължавай да се правиш, че си със Сара.
Добре.
Но Лорена свършва работа след 40 минути и тогава край.
Ще гледам да отпратя мама дотогава.
Вървете под ръка.
Благодаря.
Притеснявам се да не се изкуша.
Ето, мамо. - Благодаря.
Вие двете си говорите. Колко хубаво и странно.
Да, запознахме се.
Прекрасно момиче.
Тъкмо питах Хулия
дали според нея има добри и трудолюбиви хора в този хотел.
Мисля, че да.
Роберта. - Доня Нора.
Роберта, това е Хулия. - Да, вече се запознахме.
Роберта е приятелката на Максимо. Не са ли сладки?
Да седнем заедно на масата.
Да. Хайде, мила, да вървим.
След вас. - Хайде.
Идвам.
Какво да правя? Уж съм с друга пред момичето, което харесвам.
Ужасно е.
Не, напротив.
Забелязал съм, че сестрите ми винаги отхвърлят момчетата, когато ги ухажват.
Но хванат ли си приятелка,
сестричките ми мигом осъзнават, че са влюбени в тях.
Покажи на Хулия какво пропуска и ще видиш.
Наистина разбираш от жени.
Увереността е всичко.
Лорена! Какво правиш тук?
Свършихме рано.
Що за костюм? Това е коледно тържество, а не вариететно шоу.
Максимо, Мемо. Поканете ги да седнат при нас.
Да, заповядайте.
Сега идваме.
Какво да правя, Максимо?
Уж съм с друга пред момичето, което харесвам.
Но нали каза... - Не!
Да не си посмял да ми го натякваш.
Защо не този виц? Смешен е.
Не знам, малко е...
Остър? - ...груб.
Като за шоуто на Карсън. Поне донеси партитурите.
По дяволите!
Мариачи бендът как ще знае какво да свири?
По дяволите! - И мариачи бенд ли няма?
Прощавай, малко съм... - Разсеян. Както винаги.
Ела в кабинета ми.
Присъствието на майка ми усложни нещата.
Аз се чудех как да кажа на Хулия, че Роберта не ми е гадже,
а Мемо се чудеше как да бъде с две момичета едновременно.
Виж само колко е притеснен Мемо. Сладка двойка са, нали?
Самата прелест.
Мемо, доближете се да ви снимам.
Много внимавай как се държиш с нея.
От колко време излизате?
От няколко седмици. - Ами... Не знам.
Чудесно.
Случва се да сте приятели от дълго време и след това,
най-ненадейно, да се преоткриете.
Вечерта, когато гледахме филм и се целунахме,
беше най-прекрасната в живота ми.
Добър целувач съм.
Аз също.
Намерих един мариачи. Или трябва да кажа "един мариачо"?
Поредната година си отива, а още недоумявам.
Не влагаш никакви усилия, все се мотаеш с приятелката си.
Какво искаш от живота? Майка съм ти, а нямам представа.
И аз не знам, още се лутам.
Невинаги е лесно да си на нивото на Даян Дейвис.
Прав си, със сигурност не е лесно.
Знаеш ли какво още е трудно?
Да казват, че съм "изчерпана актриса", а бях по-млада от теб.
Да отглеждам син сам-сама, докато таблоидите се подиграват,
че не разкривам кой е бащата,
защото така беше най-добре за теб.
Тръгнах от дъното и издрапах дотук със зъби и нокти.
Ти започна от върха, а само се носиш по течението.
Затова пак ще те попитам: какво искаш от живота?
Искам да се гордееш с мен.
Чакат ни да пеем коледна песен.
Извинете, но трябва да тръгвам. Беше ми приятно.
И на мен, Хулия.
Радвам се, че тук работят свестни хора.
Прав беше, Пабло.
Дон Пабло.
Роклята ти е прекрасна. - Благодаря.
Подарък ми е от специален човек.
Довиждане и приятна вечер. - Чудесно момиче.
Всъщност роклята й е от мен. - Какво?
Донякъде е тайна.
Хулия знае ли?
Не, но някой ден ще разбере.
Знае! Каза ми го одеве.
Знае, че си ти.
И те харесва! - Какво?
Говори с нея. - Не мога да ви оставя.
Ако стане нещо...
Заемете местата си, моля.
Върви! - Не, няма да те оставя.
Влюбени гълъбчета.
Добре дошли на всички на нашето коледно тържество!
Да, наистина е малко груб.
Благодаря ви за поредната прекрасна година.
И специални благодарности на сина ми Чад.
Чад, миличък, ще бъдеш ли така добър да дойдеш тук и да пееш с мен?
Извинете ме за малко.
Всички бяхме нещастни. Закотвени на масата.
Далеч от тези, с които искахме да бъдем.
И тогава...
Това, което се случи,
изненада всички.
Какво прави? - Къде отива?
Виждаш ли я?
Не, не мога. Но пее толкова хубаво.
Ще се оправим и сами. Благодаря ти.
Максимо.
Как разбра, че съм тук?
Усещам те.
А и обиколих седем други места.
Слушай, за Роберта... - Говорих с нея.
Чудесно момиче. Радвам се за теб.
Не е моя приятелка.
Само я прикривам.
Ти си тази, с която искам да бъда.
Какво има?
Прав беше. Наистина си добър целувач.
АКАПУЛКО
Превод на субтитрите Боряна Богданова