Vänta lite. Jag är väldigt, väldigt förvirrad.
Kände mormor don Pablo?
Hur?
-Och vad sa de när de såg varandra? -Du är inte redo att höra det än.
Åh, herregud. Det handlar om sex, va?
Har mormor och don Pablo legat?
-Hallå, nej! Det är min mamma. -Visa respekt!
Förlåt. Förlåt.
Du är inte redo att höra det, för att först,
är det några saker jag måste berätta om don Pablo.
Kom ihåg att det tog mig flera år att pussla ihop hela historien.
Den här har jag redan hört.
Jag går och hjälper till med Hugos födelsedagsmiddag.
Jag vet inte vilken kockskola Rolf gick på,
men hans tacos de guisado är…
Förlåt, Rolf.
Det blir faktiskt en perfekt övergång.
Jag mådde illa.
PERSONALENTRÉ
Jag hade gett bort min bästa chans att vara med Julia.
Men som alltid, fanns Memo där för att muntra upp mig.
Tänk inte på vad du har förlorat.
Fokusera på det du vunnit.
Din mamma kommer äntligen operera ögonen nästa vecka.
Du har rätt. Jag borde inte tänka på det jag förlorat.
Precis. För det du gick igenom var riktigt tufft.
Chad tog äran för din present
och såg därför ut som den perfekta pojkvännen.
Nu måste du tvingas se dem kyssa varandra på jobbet varje dag,
se dem dyrka varandra, se varandra djupt i ögonen.
Precis, tänk inte ens på det.
Tack för att du hjälpte mig att inte tänka på det.
Jag vill bara arbeta, tjäna pengar och undvika Julia och Chad bäst det går.
-Hej, Julia. Hej, Chad. -Hej, Máximo.
Det här kommer bli jobbigt.
35 ÅRS ELEGANS FOTOUTSTÄLLNING
Välkomna till vår nya utställning av Las Colinas genom decennierna.
Innan vi börjar, varsågoda och ta de bilder ni kan behöva.
Efter visningen ska vi ha en liten mottagning i galleriet.
Och innan ni frågar, ja, det kommer finnas gratis sprit.
Känner jag reportrar, eller känner jag reportrar?
Vi börjar om ett ögonblick.
Det var 1949.
INVIGNINGSDAGEN – LAS COLINAS 1949
1949.
Så, typ, när du började arbeta på Las Colinas?
Nej, Hugo. Jag är inte hundra år gammal.
Men det var då don Pablo började sin resa på Las Colinas.
Visst är det vackert, Víctor?
Din pappa ska jobba där så han kan bli någon en dag.
Du är redan någon.
Ja, Pablito,
killen som fick toppbetyg i skolan och nu jobbar med att byta däck.
Pablito, den hårt arbetande pappan som aldrig ger upp.
Pablito,
killen som gifte sig med den smartaste och vackraste flickan i staden.
Och snart kommer jag att kunna köpa dig vad du än vill ha. Okej, min son?
Och en dag kanske du också arbetar här med mig.
Hörni, ni står mitt i gatan! Flytta på er!
-Se så, min älskling. -Puss.
Du klarar det. Det kommer gå bra.
Jag tycker om ditt arbete, du kan väl komma tillbaka på måndag?
Tack så mycket. Det ska jag göra.
-Merci beaucoup. -Det var så lite.
Ursäkta mig. Jag hoppas flygresan från Europa gick bra.
Behöver du hjälp att hitta ditt bagage, har jag en vän som jobbar på flygplatsen.
-Hur visste du att jag… -Du röker ett europeiskt märke.
Din klocka går sju timmar före, vilket säger mig att du just kom.
Och ingen skulle bära en yllekostym i den här hettan
-om de hade nåt val. -Jag är imponerad.
Hej. Är du min nästa intervju?
Señor.Ja, sir. Pablo Bonilla.
Otroligt. Ännu en dag, ännu en idiot.
Du förpestar tillvaron för ägarens fru.
Faktum är, don Antonio, att jag tror du borde anställa honom.
Ms Yvonne, att anställa rätt personer är en krävande uppgift.
Och ändå kan man avskeda dem bara så där.
Och därför tror jag att han skulle bli en tillgång i personalstyrkan.
Till din strålande framtid här på Las Colinas.
Gratulerar, Pablo. Du är anställd.
-Avskedade du Mónica? -Det var tvunget.
Du avskedade vår eventansvariga samma dag som vårt pressevent.
Som sagt, det var tvunget.
Imorse fick jag veta att hon läckte information
om våra gäster till tidningen Espectacular.
Gud, jag hatar reportrar.
Jag kommer strax, raringar!
Oroa dig inte. Eventet kommer bli en succé ändå.
Det kommer generera publicitet och attrahera de investerare vi behöver.
Du har rätt. Självklart, du har alltid rätt.
Tycker du att det luktar fisk?
De skulle bli varse om att efter att ha avskedats,
gjorde Mónica tre saker som skulle göra eventet till en katastrof.
Nummer ett, hon kopplade ur kylen och förstörde all mat till eventet.
Nummer två, hon fick hela rummet att lukta fisk.
Och nummer tre, hon fläckade ner mattan med rödvin.
Och inte det billiga vinet.
Maten är oätbar, mattan nedfläckad
och det luktar som en vals ringmuskel härinne.
En gång i tiden gjorde jag reklam för SeaWorld Orlando.
Det är för sent att ställa in. Reportrarna står redan i lobbyn.
Rundturen tar 20 minuter, sen går vi in genom de där dörrarna.
-Du måste lösa det här. -Jag?
Ja. Jag behöver min bästa man på det här.
Tyvärr är don Pablo en del av rundturen, så du är det enda jag har.
Okej. Jag vet vad jag ska göra.
Snälla, du måste lösa det här.
Jag vet inte. Jag behövs verkligen här vid poolen.
Äsch, lägg av. Du hjälper mig alltid. Kom igen, du är min hermano, min amigo.
Du är min "hermigo".
-Snälla, snälla, snälla. -Okej, okej, Chad.
Men bara för att vi är "hermigos".
Åh, 50-talet. Vilken tid.
Har jag hört. Jag var inte född än.
Don Pablo, hur var det på Las Colinas på 50-talet?
Tja, Diane, det var en bra fråga.
Det var en tid av spännande förändringar.
Kl 14.00 vid poolen kan ni lära er dansa jitterbug.
En pudelkjol? Dagens ungdom har ingen klass.
Åh, den där Elvis Presley har förstört deras generation.
Vi kommer aldrig tillbaka hit.
Varsågod. En Hudson med is. Förlåt, jag menar bourbon med is.
Rock Hudson är min vän.
Vi måste fixa det där elfelet i rum 237.
Mr och mrs Davidson.
Jag förstår att det är ert första besök på Las Colinas.
-Njut av er vistelse här. -Åh, det ska vi.
Så, sex lådor Dom Pérignon blev just avlastade där ute.
-Lägg tre av dem i baksätet på min bil. -Jag tror inte att jag kan göra det.
Du har rätt. Du har rätt.
Jag fyllde just baksätet med köksattiraljer.
Lägg champagnen i bagageluckan.
Pablo. Vill du ta en whisky med mig?
Gärna det, mr Davidson, men jag lovade min fru att jag…
Kom ihåg att vi inte säger nej här. Gästen får det gästen vill ha.
Jag tar gärna en whisky med er.
Min son.
Pappa!
Titta vad jag ritade.
Det här är du. Det här och det här är Las Colinas.
Och det här är jag som arbetar med dig.
Jag älskar den.
Jag längtar tills när du blir stor så vi kan arbeta tillsammans.
Den här är till dig.
-Tack, pappa. -Varsågod, min son.
Hej, älskling.
Nora.
-Vänta. -Sa du nåt?
-Jag tror inte det. -Nej, det var jag.
Min abuela och don Pablo kände varandra på 50-talet?
Det förvirrade mig också.
Som när man försöker berätta nåt och en unge bara avbryter en.
Vet du hur svårt det är att hålla tidsaxeln rätt i munnen?
Förlåt.
-Du gör ett toppenjobb, förresten. -Åh, tack.
Nå, var var jag?
Du borde inte uppmuntra din son att arbeta på hotellet.
Igår avskedade de min kusin. De sa att han hade stulit,
-men han skulle aldrig göra nåt sånt. -Don Antonio satte säkert dit din kusin.
Han stjäl saker från hotellet hela tiden. Vad helst han hittar.
-Vad ska han med rumsservicemenyer till? -Du kan inte arbeta kvar där, Pablo.
-Förstår du inte att jag gör det för oss? -Jaså? Du är aldrig hemma.
Det verkar vara viktigare för dig att ställa upp för hotellgästerna
än för din egen familj.
Visst. Jag säger upp mig.
Men innan jag slutar,
måste jag se till att don Antonio inte förstör nån annans liv.
Vad för slags föredöme vore jag för Víctor om jag inget gjorde?
Dina nycklar.
Åh, det är inte min bil.
Få undan den här bilen och kör fram Yvonnes bil omedelbart!
Det här är din bil, don Antonio. Varför är den full av hotellets saker?
Väldigt mystiskt.
Det blev slutet för don Antonio.
Hejdå, Felicia.
Hörde du, Hugo? Jag sa: "Hejdå, Felicia."
-Ja, ingen säger så längre. -Strunt samma.
Senare den dagen,
gick Pablo till Yvonne för att hålla sitt löfte och säga upp sig.
Okej, ha en bra kväll.
-Ms Yvonne? -Ja?
Att arbeta här har varit en enorm möjlighet för mig…
Jag vet vad du vill säga, Pablo. Och ja, du har förtjänat det.
Grattis till tjänsten som vår nya verkställande chef.
Lille Pablito från Arenal Street
hade blivit don Pablo.
VERKSAMHETSCHEF
Nu kunde han inte sluta.
-Ursäkta mig, don Pablo? -Ja?
Jag heter Lupe. Jag fick precis jobb i tvättstugan.
Tack för den här chansen. Jag ska alltid jobba så hårt jag kan.
Välkommen, Lupe.
Jag vet att din tid här kommer att förändra dig.
Ska vi väcka henne och fråga om du kan hjälpa mig?
Hennes tupplurar brukar vara tre till fem timmar. Jag tror vi hinner.
Där är du, din illaluktande jävel.
Kul att se dig också, din fluffhårige skitunge.
Åh. Jag pratade också med fisken.
Okej, ett problem löst.
Näst på tur, maten. Kan köket ersätta den?
-Nej. De håller på att byta skift. -Matvagnarna vid personalentrén.
-Be dem ställa sig här inne. -Vänta, hur säger jag det på spanska?
Tala det universella språket.
Pengar. Mer pengar. "Vánemos, vánemos, vánemos."
TACOS FÄRSK JUICE
Varför luktar pengarna fisk?
Sista problemet. Fläcken.
Det är rödvin. Såna fläckar är omöjliga att få bort.
Nästan värre än mole-fläckar.
Vår bordsduk har så många mole-fläckar
att folk tror det är en cool design.
Memo, du löste just problemet.
Så klart! Vi behöver mammas bordsduk!
Nej, mannen, vi behöver mer vin.
DAVIES-UTSTÄLLNINGEN PÅ LAS COLINAS
Åh, 60-talet.
Så många minnen och blackouter.
Don Pablo, hur var det här då?
Tja, det var ännu en bra fråga, Diane.
Det var en tid av spännande förändringar.
Och kl 14.00 vid poolen kan ni lära er dansa twist.
Det är väldigt populärt just nu.
En bikini? Åh, dagens ungdom har ingen klass.
Beatles har förstört deras generation.
Vi kommer aldrig hit igen.
Varsågoda. Två Dean martinis. Förlåt, jag menar dry martinis.
Dean Martin är min vän.
Vi måste fixa den där läckan i rum 237.
Mr och mrs Davidson.
Jag förstår att det är ert första besök på Las Colinas.
-Njut av er vistelse. -Åh, det ska vi.
Tar vi vår traditionella whisky sen?
Gästen får det gästen vill ha, mr Davidson.
Skål för don Pablo.
För don Pablo!
Hej, älskling.
Jag vet att det är sent, men…
…jag blev tvungen att umgås med några gäster.
Vad är det här?
Käre Víctor,
jag är ledsen att jag inte kan bo kvar med dig och din mamma.
Hon anser hotellet vara en dålig plats,
snarare än platsen jag arbetar på för att förbättra våra liv.
Du ska veta att allt jag gör, gör jag för din framtid.
Och, min son, jag vet att en dag, kommer du att arbeta där med mig.
Snacka om vinlukt.
Det påminner mig om Chevy Chases svensexa.
Kändisar har länge kommit hit för att undfly hetsen i Hollywood.
John Wayne, Ava Gardner,
och en rar liten Daytime Emmy Award-kandidat,
Diane Davies.
NYÅRSAFTON 1967
Chad! Kom tillbaka!
Chad. Chad!
Chad!
Jag ber om ursäkt för min son.
Jag sa åt honom att vara försiktig, men han glömmer ibland.
Åh, vad ouppfostrat av mig.
-Diane Davies. -Pablo Bonilla.
-Jag är ett stort fan. -Då vet du hur glad jag är att vara här.
Vi var tvungna att komma ifrån LA ett litet tag.
Skvallertidningarna var så hemska mot mig, mot Chad, de grävde i mitt förflutna.
Jag visste inte vart jag skulle ta vägen. Jag tog ett plan…
Du är trygg här.
-Tack. -Nu, om du ursäktar mig,
jag väntar på att min son ska komma och fira nyår lite senare.
Jag ska överraska honom med ett jobberbjudande.
Sköta hotellet med din son? Vad spännande.
Ja.
Fan ta den där ungen. Chad!
Chad, kom genast hit!
Den kvällen väntade don Pablo på att hans son Víctor
äntligen skulle göra honom sällskap på Las Colinas.
Don Pablo, en viss statschef förlorar stort i poker
och vill att du ska komma förbi, för du ger honom alltid tur.
Min son kommer snart.
Tja, gästen får det gästen vill ha.
Bara en giv.
Men för don Pablo, blev det aldrig bara en giv.
JAG ÄR TRÖTT PÅ ATT VÄNTA PÅ DIG VÍCTOR
-Godmorgon, Nora. -Pablo.
Víctor vägrar prata med mig sen vi gick om varandra på nyår.
Jag gick till huset, och det var tomt. Vet du nåt?
Han åkte till sin mamma i Mexico City.
Jag vill att han ska arbeta med mig på Las Colinas.
Tror du att Víctor vill arbeta med dig där efter vad stället gjorde mot din familj?
Och mot dig?
Pablo…
…det stället fick dig att glömma din egen son.
Nu säger han att han vill glömma dig.
Jag är ledsen.
Från den dagen,
satt don Pablo vid sitt bord varje kväll för att sona för det han gjorde.
Men också med hopp om att en dag
skulle hans son ändra sig och komma tillbaka till honom.
Och Nora förlät aldrig don Pablo för att ha drivit bort sin egen familj…
Håll dig borta från honom, min son.
…eller Las Colinas som gjorde honom kapabel till det.
Varför gråter du?
Jag fick citron i ögat.
Vi klarade det, va? Allt ser bra ut.
"Vánemos, vánemos, vánemos." Sí, "vánemos". Ja. Sí.
Vi hade löst alla tre problemen.
Så allt var nu… Nej, nej, vänta. Vänta. Vänta.
Det fanns ett fjärde problem.
Och det var värre än alla de andra tre tillsammans.
Vem gjorde det här mot mamma?
Glosögon får mig alltid att skratta.
Vad ska vi göra? Det här fotot är finalen på hela rundturen.
Vänta. Jag vet vem som kan hjälpa oss.
Vad tycks?
-Jag tror att det funkar. -Det funkar.
Förlåt. Jag tänker fortfarande på glosögonen.
Och nu är vi tillbaka i 80-talet.
Acapulcos nya glanstid, vilket gör mig till dess guldtjej.
Men frisören säger rödblont.
Don Pablo, 1981.
Jag älskar frågan, Diane.
Det var en tid av spännande förändringar.
-Du arbetar för Espectacular? -Ja, sen två år tillbaka.
-Vi kanske kan hjälpa varandra? -Det tror jag säkert.
Sönderslitna t-shirts? Dagens ungdom har ingen klass.
Andra vågen av den brittiska anarkistiska punkrörelsen
har förstört den här generationen.
-Ja, hit kommer vi aldrig igen. -Nej.
Så där, varsågoda. Två Phil Collins. Jag menar Tom Collins.
Phil Collins är min vän. Liksom Joan Collins.
Igår kväll dog en gäst i rum 237.
Hen klev i vatten och blev elektrifierad.
Mr och Mrs Davidson.
Jag förstår att det är ert första besök på Las Colinas.
-Njut av er vistelse. -Åh, det ska vi.
Tack, pojkar. Tack. Chad, gör lite nytta och checka in oss.
-Hej. -Välkommen till Las Colinas.
Kan jag få för- och efternamn på er bokning, tack?
Visst. Det är Diane…
…Davies.
-Davies. -Wow.
Där nästan glömde jag mitt efternamn.
-Don Pablo. -Miss Davies.
Alltid trevligt att se dig.
Trevligt att vara här igen. Jag älskar att vara här.
Det är så synd att…
-…nå, jag borde inte… -Vad? Du kan berätta för mig.
Ägaren har gått bort.
Och hans änka har haft möten med de stora hotellkedjorna.
Nästa år kan Las Colinas vara ännu ett hotell i en kedja.
Nej. Det är kriminellt.
Den som köper det måste behålla det som det är.
Om bara den personen kunde vara du.
Tja, Gump av guld 3 har sålt över förväntan bra.
Jag kanske skulle lägga ett bud.
Fast jag kan ju inte tävla mot Sheratons eller Hiltons.
-Eller? -Det vet man aldrig.
Försök och se vad som händer.
Kan du servera oss vid poolen?
-Närhelst ni vill. -Don Pablo.
De stora kedjorna drog tillbaka sina bud.
Nån sa till dem att Las Colinas sakta sjunker ner i marken.
-Konstigt, va? -Väldigt mystiskt.
Nu måste jag sälja till din vän med axelvaddarna. Vad sägs om det?
Tja, jag tror att gästen fick det gästen ville ha.
Tack för allt, Yvonne.
-Tack. -Adieu, Pablo.
Faktum är att det är tack vare don Pablo som jag äger Las Colinas.
Så allt är hans fel.
Nu till utställningens mittpunkt.
Don Pablo, var så snäll.
Du kanske vill ha de här.
-Varför? -Lita på mig. Du kommer förstå.
Snyggt fixat. Än en gång har du imponerat på mig.
Då kanske jag ska ta chansen.
Jag tror att mina klänningar vore ett utmärkt tillskott till presentbutiken.
Jag skulle vilja ha ett möte med dig och diskutera min plan. Nästa vecka?
Allt det här plus mod.
Okej, vi skriver in det i kalendern.
Snygg räddning.
Vad pratar du om?
Mónica sa vad hon gjorde. Jag är redaktör på tidningen Espectacular.
Nu när Mónica slutat, behöver jag en partner här på Las Colinas.
-Jag skulle aldrig göra nåt sånt. -Man ska aldrig säga aldrig.
Om du ändrar dig.
Jag räddade Las Colinas från katastrof.
Jag hade kommit långt sen min första dag på hotellet.
Ring mig, Víctor.
Eller kom och hälsa på. Du vet var jag finns.
Ursäkta mig, don Pablo?
Vi pratar engelska här. Kan jag hjälpa dig?
Jag heter Máximo. Jag ska intervjuas för ett jobb på hotellet.
Intervjuerna är där borta.
Jag förstår. Det är bara…
Jag växte upp på Arenal Street som du.
-Vad sa du att du hette? -Máximo Gallardo Ramos, sir.
Nora Ramos? Det var länge sen.
Ja. Det var det.
Men jag är åtminstone här för att gratulera dig personligen.
-För vad? -Till att ha blivit farfar!
Förlåt mig.
Förlåt mig, jag trodde att du visste. Vad dumt av mig.
Nej, nej.
-Ingen fara. Det är goda nyheter. -Ja. Det är det verkligen.
Och vad heter han?
Mariano.
Mariano?
Är det han som skickade brevet?
Ja, Hugo.
Han skrev till mig för att berätta att hans farfar,
don Pablo, hade gått bort.
Máximo. Vad tråkigt att höra.
Det är okej.
Är det därför du berättar den här historien idag?
Ja.
De ska hålla en minnesstund.
För att fira don Pablos liv.
Mariano har bett mig hålla tal.
Du ska dit, va?
Du vet, din morbror var inte
direkt sams med alla när han lämnade Las Colinas.
Det här är nog inte ett lätt beslut för honom.
Nej.
Men jag står i skuld till don Pablo.
Jag hade aldrig blivit den jag är idag
om han inte hade tagit mig under sina vingar.
Du ville träffa mig?
-Du jobbade bra idag. -Tack.
Vi ska göra lite ändringar i personalstaben.
Ska ni?
Den poolansvarige ska befordras till Mónicas jobb.
Så vi kommer behöva ersätta honom.
Jag tror du vore perfekt för jobbet.
-På riktigt? -Det betyder mer pengar och mer ansvar.
Det är inte officiellt än,
men när du kommer tillbaka efter din mammas operation nästa vecka,
ser jag till att jobbet är ditt.
Tack, don Pablo.
Du anar inte vad det betyder för mig och min familj.
Vill du slå dig ner och ta en drink med mig?
För din strålande framtid här på Las Colinas.
Skål för don Pablo.
För don Pablo.
Undertexter: Victoria Emée