Акапулько
Те, що називають коханням
Моє серце відчуло тільки з тобою
Я не міг кохати нікого іншого
Я не міг бути ні з ким, крім тебе
Ще раз, хто цей чувак?
Хто? Цей чувак? Ще раз?
Він мегазірка.
Якийсь він нуднуватий.
Сам ти нуднуватий.
Г’юґо, коли він приїхав у Лас-Колінас,
він був найбільшою зіркою Мексики.
Я не міг повірити, що я, бідний хлопчик з вулиць Акапулько,
побачу Родольфо.
Ніхто не побачить Родольфо!
Що? Зовсім?
Кажу вам.
Ви всі повинні дотримуватися суворого протоколу щодо нашого особливого гостя.
Ніяких автографів на ліфчиках.
Я дивлюсь на тебе, Лупе.
Йому ж гірше.
Я єдиний спілкуватимуся безпосередньо з Родольфо.
Хіба що скажу вам протилежне.
Він щороку приїжджає на курорт для відпочинку, спокою та приватності.
І саме це він отримає.
Він отримає не тільки це, якщо розумієте, про що я.
Повертайтесь до роботи.
Навіть те, що я не побачу Родольфо,
не засмутило мене,
бо в мене нарешті щось виходило з Хулією.
Як класно, що до нас їде Родольфо.
Я так хвилююсь.
Він же найбільша зірка Колумбії.
В юності я була така в нього закохана.
Звісно, тепер я…
Ні, я й досі в нього закохана.
Мамі теж подобається Родольфо.
Коли вона чує його ім’я, наче перетворюється на школярку.
Думаю, його музика нагадує їй про її юність і побачення з татом.
О, так мило.
Відколи я заступився за неї на вечірці, схоже,
що я подобався Хулії трохи більше,
а Чед – трохи менше.
-Гей, солоденька. -Ні!
Подивись на них, вони не гармонійна пара.
Як вони можуть думати, що в них кохання?
Може, й не кохання, але вони все одно разом.
Точнісінько як мої батьки.
Як думаєш, про що вони зараз розмовляють?
«Я зараз така на тебе зла, що могла б ударити».
«Ти не посмієш ударити таке гарне личко».
-Та ну, не такий Чед і гарний. -«Авжеж гарний, мала».
«А ще суперблондин. І чи я казав, який я багатий?»
Більше не подобається ця гра.
А оце подобається.
Це твій шанс, Максімо. Піди скажи їй, що ти почуваєш.
Це я можу.
Або покажу їй, який я хороший друг,
слухаючи про її проблеми з Чедом.
І зрештою з часом вона усвідомить, що я єдиний її розумію.
Так, правду кажеш.
Навіщо все спрощувати?
Гей.
Усе добре?
-Ти якась пригнічена. -Та стільки всього діється.
Я вже й так сердилася на Чеда,
а він ще скасував наші плани на завтра.
Каже, що повезе маму на фарбування волосся,
але ми ж знаємо, що він своє теж фарбує.
Ну, мені
щиросердні розмови завжди допомагають прояснити голову.
Хочеш поговорити завтра на обідній перерві?
Тільки ти, я, твої почуття
і, може, шоколадне морозиво.
Було б непогано. Морозиво – це смачно.
О, добре. Тоді й тобі візьму.
Знов пізно вертаєшся з того жахливого готелю.
Бог скучав за тобою на месі.
Я теж.
Тебе не було, і мама весь час указувала мені
на хлопців, з якими варто зустрічатись.
Не проґав Еліодоро Переса.
Він буде дуже гарний, коли в нього перестануть рости вуха.
Вибач, що мене не було на месі, але ми були дуже зайняті в готелі.
Завтра до нас приїздить VIP-гість.
І цей гість важливіший за Бога?
Авжеж, ні.
Це всього-на-всього Родольфо.
Родольфо?
Ну, в такому разі Бог зрозуміє.
Родольфо.
-Мамо, ти почервоніла? -Ні.
Так. Ні. Не знаю, ні. Думаю, це від спеки.
Я просто кажу, що він гарний чоловік.
-Хто гарний? -Ніхто.
Ви.
Ого.
Ого, тут у вас така спека.
Вип’ю води.
Можна мені…
Не вірю, що ти звела маму з Естебаном.
Вони ідуть на обід.
Не уявляю гіршої пари.
А я уявляю.
Я і Еліодоро Перес.
Тоді я вирішив: «Усе. Більше не дивитимусь мильних опер».
Та не переймайся ти так.
Я завжди так кажу, та все одно дивлюсь.
Як справи, хлопці?
-Привіт. -Я з журналу «Espectacular».
То о котрій приїжджає особливий гість?
Ми не знаємо, коли приїжджає Родольфо.
А, то це Родольфо.
Ні, почекайте! Він не…
Ми нічого не скажемо.
Лімузин!
Родольфо!
Ідеально.
Сестри попросили, щоб він підписав для них постери.
Якщо взяти в Родольфо автограф до того, як він зайде в готель,
то теоретично я не зроблю нічого поганого!
Родольфо! Можете підписати постери? Це для моїх…
О, прошу. Ніяких автографів.
Розумієш, дон Пабло завжди був на крок попереду.
СЛУЖБОВИЙ ВХІД У ЛАС-КОЛІНАС
Лімузин просто відвертав увагу,
щоб Родольфо міг спокійно приїхати.
Дякую.
-Родольфо. -Родольфо.
Мій дорогий дон Пабло!
-Вітаю. -Дякую.
Чед поїхав на цілий день,
і я з нетерпінням чекав, щоб побути наодинці з Хулією.
Але зненацька виникла більша проблема.
Багатша, гарніша, сексуальніша і відоміша.
Бачиш усі ці відеокамери?
Вони для вілли Родольфо.
Він полюбляє знімати себе і свої…
розваги з дівчатами.
Якщо розумієш, про що я.
Ти любиш моду, але ніколи не була в Мілані?
Я б хотіла. Я навіть у Мехіко не була.
Як прикро.
З’їздь.
Ти б ідеально туди вписалась.
Бо ти чарівна.
Дякую.
Масаж готовий.
Я проведу тебе до спа,
а потім треба поговорити про твій європейський тур.
З ним завжди лише про роботу.
Підеш з нами?
-Я? -Так.
Я б залюбки поговорив з тобою ще.
-Так. -Чудово.
Тільки подивись. Зблизька ти ще красивіша.
Для мене зустріч з вами – це мрія, і я…
О ні.
Ні. У цих окулярах я схожа на бабцю.
-Неправда. -Правда.
У них ти красива жінка…
яка погано бачить.
Ти станеш чудовою дружиною для Еліодоро Переса.
Ваші діти матимуть такі ж великі серця, як його вуха.
Зачекай.
Стривай.
Привіт, Саро. Я приніс тобі рослину, бо не знайшов квіти.
Норо, ти красивіша, ніж я уявляв.
Я не маю на увазі, що зазвичай ти не гарна,
просто коли я уявляю тебе…
Ходімо?
Перепрошую.
Мамо, можна на концерт з Ґабріелою, поки тебе не буде?
Ні.
Ґабріела погано на тебе впливає.
Бачила її сьогодні з пачкою сигарет і на скейтборді.
Дівчата їздять на велосипедах.
Поки мене не буде, сиди вдома.
Ну, мамо…
Я сказала, сиди вдома.
Не хочу, щоб приходила Ґабріела.
-Зрозуміла? -Не бійся.
Не прийде.
Чому ти не на концерті?
Ти мала піти без мене.
Квитки скінчились.
Але дивись.
Я принесла твоє.
Дякую.
І вибач, що мама подумала, що вони твої.
Ти мене прикрила.
Та все нормально.
Тепер твоя мама вважатиме мене крутою.
Схоже, їй добре. Хай би Чед пильнував.
Як можна змагатися з методами спокуси Родольфо?
Ого.
Ти не думай, я теж так умію.
Але він майстер.
Дон Пабло, не хочу доносити,
але ви казали не розмовляти з Родольфо.
А що коїться там? Він явно дуже роздратований.
Гість отримує те, що хоче.
Надіюсь, це не для тих, хто біля басейну.
Ні, це для мене…
і для вас?
Викинь, витри руки і йди зі мною.
Є для тебе важливе завдання.
Стій тут, біля входу на віллу Родольфо.
Ніхто не входить і не виходить без мого дозволу.
Не покидай пост.
То моє важливе завдання – стояти тут?
Так. Довелось перемістити охорону.
Шанувальник ліз на дерево,
щоб побачити Родольфо, і впав.
О ні. Він постраждав?
Поки що ні.
Ти точно не хочеш зняти куртку?
Ні. Я трохи змерз.
Уже вибрала, що замовити?
Знаєш, я не дуже голодна.
Як тобі фільми, які тепер показують?
Я давно не була в кіно.
А як тобі спортивні команди, які тепер популярні?
Тепер мама хоче, щоб я зустрічалася з Еліодоро Пересом.
Уявляєш таке?
Ну, він хоча б уміє слухати.
Серйозно, ну хто захоче зустрічатися з Еліодоро Пересом?
Ніхто, навіть чоловік.
Можна розкрию тобі секрет?
По правді кажучи, я купила квитки на концерт,
але подумала, що буде краще побути тут з тобою.
Через завдання дона Пабло
у той єдиний день, коли я міг побути з Хулією,
я застряг якнайдалі від неї.
Вітаю, сер.
Дон Пабло поставив тебе сюди?
Якщо з’являться божевільні фанати,
я їм покажу, поки вони не підуть.
Знаю, що Родольфо це цінує.
У нього особливі плани.
І він не хотів би, щоб його турбували.
Він же не про Родольфо і Хулію?
Ні, нізащо.
Г’юґо, зізнаюсь.
Я місця собі не знаходив.
У мене плутались думки.
Серце калатало.
Усе, про що я міг думати, –
що дівчина, від якої я шаленів,
увійшла в лігво мегазірки-спокусника,
відомого безрозсудним поширенням свого сімені по світу.
Паршиво.
Я мусив щось зробити, щоб їм завадити.
Але я не міг просто втрутитись.
Мемо, Родольфо потрібно більше чистих рушників!
Це простирадла, і вони дуже брудні!
Байдуже.
Ці брати не можна.
Лупе, вони для Родольфо.
Візьми ці.
Я збризнула їх своїми парфумами, щоб Родольфо відчув мій жіночний запах.
А ще зв’язала йому шкарпетки.
І спекла печиво.
І на, спробуй підкласти йому демо-касету мого племінника.
Давай, синку.
Обслуга!
-Боже. -Ні!
Перестаньте!
Мені потрібна та камера!
Стоп.
Такого не було.
Ну, може, я переплутав
з бойовиком, який якраз тоді подивився.
Але так я запам’ятав.
Я перед тобою в боргу.
Ой, та ну.
Ну добре. Суть у тому, що він утік.
Просто отак
папараці зник.
Весь світ Родольфо…
міг от-от бути зруйнований,
і все через мої сліпі ревнощі.
Як це сталося?
Це моя вина.
Я всього на кілька хвилин відійшов від воріт, і тоді проник той чоловік.
Вибачте.
Я зрозумію, якщо ви хочете мене звільнити.
-Стривайте. Як… -Родольфо розповів, що сталося,
тому я подзвонив кільком друзям.
У мене багато друзів.
Сідай.
Іґнасіо Поррас з журналу «Espectacular».
Ви часом не родич Лорени Поррас?
-Вона моя двоюрідна сестра. -А.
А ваша мати Ізабель і досі живе на Альєнде-стріт?
Як ви знаєте, де живе моя мати?
Давай подивимось, чим ми можемо бути один одному корисні.
У тебе є знімки нашого гостя,
а в мене є плівка з твоїм незаконним проникненням,
яка може відправити тебе за ґрати на три роки.
За незаконне проникнення не дають три роки.
Ні, дають.
Особливо коли дружиш з начальником поліції.
Три роки.
Що скажеш?
Ми можемо порозумітись?
Ти зробив правильний вибір.
Обійдемось попередженням,
але тільки цього разу.
Ще раз поставиш наших гостей під удар…
Я не буду такий поблажливий.
І отак автомат з жуйками видав мені…
Дві жуйки.
Так, ти вже казав.
Угу. Було цікаво.
Можу собі уявити.
Вибачте, принесіть нам рахунок.
-Я? -Так.
Я тут не працюю.
Вибачте.
Я думала, що він наш офіціант.
Не переймайся. Він таки трохи схожий на нашого офіціанта.
Цей просто вищий,
майже лисий, і…
і в нашого офіціанта не було вусів, бо вона жінка.
-Але… -Естебане, правда така…
Я ледве бачу.
-Що? -У мене поганий зір.
Треба було взяти окуляри.
Чому ти їх не взяла?
Не знаю…
Я ще не звикла до них.
Мені здається, що вони на мені величезні, я соромлюся. Ні…
Я не хотіла виглядати погано на моєму першому побаченні за…
за дуже довгий час.
Ох, Норо.
Я ношу окуляри. Тут нема чого соромитися.
Ти не можеш виглядати погано.
Ти завжди така красива.
В окулярах чи без.
Хочеш почути щось справді прикре?
Я збирався на побачення і раптом пролив на себе каву.
Часу вже не було, а чистих сорочок не лишилося,
тому я подумав, що як застібну куртку,
може, ти нічого не помітиш.
Я такий ідіот.
Вибач.
А я думала: «Боже, він же обливається потом. Що сталося?»
А, так. Ти помітила.
Ну, так, може, я погано бачу, але я ж не сліпа.
-Ну, коли вже ми обоє зізналися… -Боже мій.
Ну й ну.
Добре, ти ще тут. Думала, ти пішов на цілий день.
-Ні. Я чекаю на дона Пабло. -Віддам це тобі, поки він не бачить.
Це твоїй мамі.
Мені її дав Родольфо.
Вона з автографом.
Неймовірно.
Стривай. Ти для цього ходила на віллу Родольфо?
Так. Коли я побачила тебе біля басейну,
згадала, що ми мали піти на обід.
Я сказала про це Родольфо,
і він дав мені підписану касету, щоб загладити провину.
Що смішного?
Я рвонув туди, щоб врятувати тебе.
Врятувати від чого?
Я бачив, як ти пішла з ним, і мусив щось зробити.
Я спантеличена. Чому ти подумав, що мене треба рятувати?
Я просто чув різне про Родольфо.
-Я подумав, що… -Ти подумав,
що він збирався скористатися наївною дівчиною?
Так ти про мене думаєш?
Безпорадна дівчина, якій не можна ні в чому довіряти?
Я ціную твою турботу, Максімо,
але я вмію про себе подбати.
Авжеж, умієш.
Але я знаю, що ви з Чедом сварились…
Мої стосунки з Чедом – моє діло. Зрозумів?
Так, він доводить мене до сказу,
але він чесний і милий.
І знає, що я маю право приймати власні рішення.
Гей. Я повернувся раніше.
Хотів побачити тебе, поки ти не пішла.
Як пройшов день?
Чудово, до цієї миті.
А тепер?
Як ти знав, що я голодна?
Просто знав.
Стривай, то ти ще сердишся на мене? Зрозумів, ще сердишся.
Я теж ще серджуся на себе.
Максімо, давай розповімо Родольфо хороші новини.
Я мав би знати, що я в безпеці у твоїх руках,
давній добрий друже.
Завжди довіряй дону Пабло.
Він завжди на крок попереду.
Тепер я це знаю.
Дякую.
Тепер бачиш, чому на цьому курорті конфіденційність така важлива?
Бачу.
Я думав, що Родольфо – бабій,
але правда куди скандальніша.
Хіба?
Тут, у Лас-Колінасі, ми нікого не осуджуємо.
І так, тут діються речі, які декого можуть шокувати.
З другого боку,
Родольфо і Давід разом уже майже 20 років.
І це єдине місце поза їхнім домом,
де вони можуть побути разом.
І що?
Лас-Колінас поганий, а весь інший світ хороший?
Можливо.
Або, може, все набагато складніше.
Це трохи сумно.
Так.
Я не знав, як важко було бути ґеєм у давнину.
Це не була давнина. Це були вісімдесяті.
Але так. Я теж не знав.
Коли я був твого віку, ми про таке навіть не говорили.
Подивись.
…без твоєї любові
Хоча світ цього не знав,
у тому відео Родольфо таки співав своїй справжній любові,
так, як міг.
Приходь на мою ніч кохання
Я хочу знову тебе відчути
Я думав, що кохання просте й очевидне.
Для мене воно мало бути зрозумілим, щоб бути правильним.
Тоді я вперше усвідомив,
що коханню немає діла до того, що я думаю.
Кохання не про те, як воно виглядає для інших.
Воно про те, як його відчувають самі закохані,
і це все, що має значення.
Звісно, я мав ще багато дізнатися про кохання,
про мораль,
про все.
Але принаймні тепер мої очі почали відкриватися.
Тільки з тобою
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова