Tai, ką vadina meile
Mano širdis jautė tik tau
Daugiau nieko nemylėjau
Norėjau būt tik su tavim
Primink man, kas jis toks?
Kas jis toks? Priminti?
Jis - megažvaigždė.
Toks šiaip sau.
Pats esi šiaip sau.
Hjugai, tuo metu, kai atvyko į Las Kolinasą,
jis buvo didžiausia žvaigždė Meksikoje.
Negalėjau patikėti, kad aš, paprastas vaikis iš Akapulko gatvių,
susitiksiu su Rudolfu.
Nė vienas nesusitiks su Rudolfu!
Ką? Visai?
Kalbu visiškai rimtai.
Aptarnaudami šį ypatingą svečią, privalot laikytis griežtų taisyklių.
Jokių parašų ant liemenėlės.
Kreipiuosi į tave, Lupe.
Tuo blogiau jam.
Aš vienintelis bendrausiu su Rudolfu tiesiogiai.
Prireikus pasakysiu, ką daryti.
Jis kasmet atvyksta pas mus pailsėti, pabūti ramybėje ir vienumoje.
Būtent tai mes jam ir užtikrinsime.
Ir ne tik tai, jei supranti, ką noriu pasakyti.
O dabar prie darbo.
Net ir tai, kad neturėsiu progos susitikt su Rudolfu,
nesugadino man nuotaikos,
nes tarp mūsų su Chulija ėmė kažkas megztis.
Smagu, kad pas mus atvyksta Rudolfas, ar ne?
Labai džiaugiuosi.
Juk jis - didžiausia Kolumbijos žvaigždė.
Vaikystėje buvau jį įsimylėjusi.
Na, dabar, žinoma…
Ne, ir dabar tebesu jį įsimylėjusi.
Mano mama irgi dievina Rudolfą.
Kai tik išgirsta jo vardą, tiesiog visa nušvinta.
Manau, jo dainos primena jai jaunas dienas, kai susitikinėjo su tėčiu.
Kaip miela.
Supranti, nuo tada, kai ją užstojau tame bankete,
Chulijai ėmiau patikti truputį labiau,
o Čadas - truputį mažiau.
- Labas, brangute. - Ya!
Pažvelk į juos, nepanašu, kad jie gerai sutartų.
Negi jie galvoja, kad tai - meilė?
Gal jie ir nemyli vienas kito, bet vis viena kartu.
Kaip mano tėvai.
Kaip manai, ką jie dabar vienas kitam sako?
„Aš taip ant tavęs pykstu, kad norėčiau trenkti tau antausį.“
„Drįstum pakelti ranką prieš tokį gražuolį?“
- Čadas visai ne gražuolis. - „Gražuolis, ir dar koks.“
„Ir dar blondinas. Gal pamiršai, koks esu turtingas?“
Man nebepatinka tas žaidimas.
O tai man patiko.
Tai - tavo šansas, Maksimai. Eik ir pasakyk jai, ką jauti.
Galėčiau.
O gal geriau parodyti, koks esu geras draugas,
ir išklausyti jos nusiskundimus dėl Čado?
Po kurio laiko ji supras,
kad esu vienintelis, kuris iš tikrųjų ją supranta.
Taip, tu teisus.
Kam eiti paprasčiausiu keliu?
Sveikutė.
Viskas gerai?
- Atrodai nuliūdusi. - Nežinau, tiek visko užgriuvo.
Jau ir taip pykau ant Čado,
o jis dar pakeitė mūsų planus dėl rytojaus.
Jam reikia nuvežt mamą į kirpyklą pasišviesint sruogelių,
bet mes abu puikiai žinom, kad jis irgi šviesinasi.
Na, žinau pagal save,
kad išsikalbėjus tampa lengviau.
Gal susitinkam rytoj per pietų pertrauką?
Tik tu, aš, tavo jausmai,
na, gal dar porcija šokoladinių ledų.
Būtų neblogai. Dievinu ledus.
Gerai. Tada ir tau nupirksiu.
Vėl vėlai grįžti iš to prakeikto viešbučio.
Dievas pasigedo tavęs mišiose.
Ir aš tavęs pasigedau.
Kol tavęs nebuvo, mama man be perstojo vardino
gerus berniukus, su kuriais turėčiau draugauti.
Atkreipk dėmesį į Eliodorą Peresą.
Jis bus tikrai gražus vyras, kai tik tos ausys nustos augti.
Nepyk, kad nebuvau mišiose, nes buvom labai užsiėmę.
Rytoj atvažiuoja labai svarbus svečias.
Svarbesnis už Dievą?
Aišku, kad ne.
Tik Rudofas.
Rudolfas?
Na, tokiu atveju Dievas nepyks.
Rudolfas.
- Mama, tu paraudai? - Ne.
Taip. Ne. Nežinau, ne. Turbūt karštis išmušė.
Tik sakau, kad jis gražus vyras.
- Kas gražus? - Niekas.
Tu.
Tai bent.
Net karštis išpylė.
Įsipilsiu vandens.
Galėčiau…
Kaip galėjai suvest mamą su Estebanu?
Jie eina vakarieniauti.
Blogesnės poros neįsivaizduoju.
O aš įsivaizduoju.
Aš ir Eliodoras Peresas.
Tada ir nusprendžiau:
„Viskas. Daugiau nežiūrėsiu nė vieno serialo.“
Nesijaudink taip.
Juk žinai, kad visąlaik taip sakau, bet vis viena žiūriu.
Sveiki, vaikinai.
- Sveikas. - Žurnalas „Espectacular“.
Kelintą valandą čia pasirodys ypatingasis svečias?
Mes nežinom, kada pasirodys Rudolfas.
Vadinasi, atvyksta Rudolfas.
Ne, pala! Jis ne…
Mes tau nieko nesakysim.
Limuzinas!
Rudolfai!
Labai gerai.
Visos seserys paprašė, kad Rudolfas pasirašytų ant plakato.
Jei paprašysiu Rudolfo autografo, kol jis nebus įėjęs į viešbutį,
techniškai nebūsiu padaręs nieko blogo!
Rudolfai! Galit pasirašyt ant plakatų? Manęs paprašė…
Prašau. Jokių autografų.
Supranti, donas Pablas viską apgalvodavo iš anksto.
TARNYBINIS ĮĖJIMAS
Limuzinas nukreipė visų dėmesį,
kad Rudolfas atvyktų niekieno netrukdomas.
Gracias.
- Rudolfai. - Rudolfai.
Brangus done Pablai!
- Sveikas atvykęs. - Ačiū.
Kadangi Čadas tądien buvo išvykęs,
džiaugiausi, kad galėsiu praleisti nors kiek laiko su Chulija.
Bet staiga susidūriau su kita problema.
Turtingesne, gražesne, seksualesne ir garsesne problema.
Matei vaizdo kameras?
Jos - Rudolfo vilai.
Jis mėgsta filmuoti save ir savo…
išdykavimus su poniomis.
Jei supranti, ką noriu pasakyti.
Domiesi mada, bet nesi buvusi Milane?
Labai norėčiau. Nesu buvusi nė Meksike.
Kaip gaila.
Būtinai turi ten nuvažiuoti.
Tavo vieta - ten.
Tu tokia žavinga.
Ačiū.
Tavęs laukia masažas.
Palydėsiu tave į spa,
o vėliau pasikalbėsim apie Europos turą.
Jam tik darbas, darbas ir darbas.
Gal nori eiti kartu?
- Aš? - Taip.
Man labai malonu su tavim šnekučiuotis.
- Taip, žinoma. - Nuostabu.
Nieko sau. Iš arti tu dar gražesnė.
Ne, susitikimas su jumis man… kaip sapnas, ir aš…
Ne.
Ne. Tie akiniai mane sendina.
- Ne, nesendina. - Sendina.
Su jais atrodai kaip graži moteris…
kuri blogai mato.
Būtum gera žmona Eliodorui Peresui.
Jūsų vaikų širdys bus didelės, kaip jo ausys.
Palauk.
Labas, Sara. Atnešiau augalą, nes niekur neradau gėlių.
Nora, atrodai dar gražesnė, nei galėjau įsivaizduoti.
Nesakau, kad kasdien nesi graži,
bet kai įsivaizduoju tave…
Jau eisime?
Atsiprašysiu.
Mama, kol tavęs nebus, galiu nueiti su Gabriela į koncertą?
Ne.
Ta Gabriela tau daro blogą įtaką.
Šiandien mačiau ją su cigarečių pakeliu rankoj ir su riedlente.
Geros mergaitės važinėjasi dviračiais.
Kol manęs nebus, sėdėk namie.
Bet, mama…
Sėdėk namie, pasakiau.
Nenoriu, kad Gabriela įkeltų koją pro šias duris.
- Supratai? - Gali nesijaudint.
Neįkels.
Kodėl tu ne koncerte?
Galėjai eiti be manęs.
Nebebuvo bilietų.
Štai, imk.
Atnešiau tavo daiktus.
Ačiū.
Nepyk, kad mama pagalvojo, jog jie yra tavo,
tu mane išgelbėjai.
Ne, viskas gerai.
Dabar tavo mama galvos, kad aš kieta.
Regis, ji neblogai leidžia laiką, ką? Čadui reikėtų susirūpinti.
Niekas nemoka taip gerai gundyti, kaip Rudolfas.
Nieko sau.
Nesuprask manęs neteisingai, aš irgi nepėsčias.
Bet jis - gundymo meistras.
Done Pablai, nesu skundikas,
bet sakėt nesiartinti prie Rudolfo.
O kas ten vyksta? Jis atrodo labai suirzęs.
Svečio noras - mums įsakymas.
Tikiuosi, šie ledai skirti ne svečiams prie baseino.
Ne, jie man…
ir jums?
Išmesk juos, nusivalyk rankas ir eik su manim.
Turiu tau rimtą užduotį.
Stovėk prie įėjimo į Rudolfo vilą.
Be mano leidimo čia niekas negali įeiti ar išeiti.
Stovėk kaip įbestas.
Ta rimta užduotis - stovėti čia?
Taip. Man teko perstatyti apsaugą.
Vienas gerbėjas bandė įlipti į medį, kad pamatytų Rudolfą,
bet, deja, nukrito.
Ne. Susižeidė?
Kol kas ne.
Tikrai nenori nusivilkti striukės?
Ne. Man vėsoka.
Jau išsirinkai?
Ne. Žinai, ką? Nesu alkana.
Ką tu manai apie šiuo metu rodomus filmus?
Šimtą metų nebuvau kine.
Ką manai apie šiuo metu populiarias sporto komandas?
Mama nori mane supiršti su Eliodoru Peresu.
Gali įsivaizduot?
Na, jis bent jau gerai girdėtų, ane?
Rimtai, kas norėtų susitikinėti su Eliodoru Peresu?
Niekas, net ir kitas bičas.
Galiu išduot tau paslaptį?
Žinai, aš nupirkau bilietus į koncertą,
bet pamaniau, kad su tavim bus smagiau nei koncerte.
Dėl rimtos dono Pablo užduoties
vienintelę dieną, kai galėjau pabūti su Chulija,
turėjau praleisti toli nuo jos.
Sveiki, pone.
Tave čia pastatė donas Pablas?
Jei čia pasirodys koks išprotėjęs gerbėjas,
pro mane jis tikrai nepraeis.
Rudolfas bus tau dėkingas.
Jis turi ypatingų planų.
Ir nenorėtų, kad jam kas nors trukdytų.
Jis juk kalbėjo ne apie Rudolfą ir Chuliją, ar ne?
Ne, to negalėjo būti.
Hjugai, prisipažįstu.
Mane apėmė neviltis.
Galvoje sukosi viena mintis.
Širdis daužėsi.
Galvojau tik apie tai,
kad mergina, kuri man labai patiko,
netrukus atsidurs megažvaigždės gundytojo,
tempiančio į lovą visas moteris iš eilės, glėbyje.
Šlykštu.
Reikėjo kažką daryti, kad tai neįvyktų.
Bet juk negalėjau taip imti ir įsiveržti.
Memai, Rudolfui reikia švarių rankšluosčių! Greičiau!
Čia nešvari patalynė!
Nesvarbu.
Šitų negalima.
Prašau, Lupe, čia Rudolfui.
Imk šituos.
Pakvėpinau juos savo kvepalais, kad Rudolfas užuostų mano moteriškumą.
Be to, numezgiau jam kojines.
Ir iškepiau sausainių.
O čia - mano sūnėno dainų kasetė, pabandyk jam ją perduoti.
Sėkmės, vaike.
Kambarių tarnyba!
- O dieve. - Ne!
Liaukis! Nagi!
Atiduok fotoaparatą!
Baik.
Taip tikrai nebuvo.
Na, gal šiek tiek supainiojau
su tų laikų veiksmo filmu.
Bet viską prisimenu būtent taip.
Tu išgelbėjai man gyvybę.
Gerai jau, kaip buvo iš tikrųjų?
Tiek to. Aš jo nepavijau.
Viens,
ir paparacas dingo kaip į vandenį.
Rudolfo reputacija…
pakibo ant plauko,
ir viskas per mano aklą pavydą.
Kaip tai galėjo nutikti?
Viskas per mane.
Kelioms minutėms pasitraukiau nuo vartų, o tada tas vyras ir prasmuko.
Atsiprašau.
Suprasiu, jei išmesit mane iš darbo.
- Pala. Kaip jūs… - Rudolfas man viską papasakojo,
kreipiausi į kelis savo draugus.
Turiu daugybę draugų.
Sėskitės.
Ignacijus Poras iš žurnalo „Espectacular“.
Ar Lorena Poras - ne tavo giminaitė?
- Pusseserė. - Nieko sau.
Ar tavo mama Izabelė tebegyvena Aljendės gatvėje?
Iš kur žinote, kur gyvena mano mama?
Klausyk, Nacai, siūlau susitarti.
Tu turi mūsų svečio nuotraukų,
aš turiu įrašą apie tavo neteisėtą įsibrovimą,
už kurį gali trejiems metams atsidurti už grotų.
Už neteisėtą įsibrovimą trejų metų neduoda.
Duoda, ir dar kaip.
Ypač tada, kai policijos viršininkas - geras mano draugas.
Treji metai.
Tai ką pasakysi?
Gal susitarsime?
Protingas pasirinkimas.
Bet įspėju,
tai buvo pirmas ir paskutinis kartas.
Jei dar kartą kelsi pavojų mūsų svečiams…
aš nebūsiu toks nuolaidus.
Ir tada kramtomosios gumos aparatas išmetė man…
Dvi gumas.
Taip, jau pasakojai.
Buvo įdomiai.
Galiu įsivaizduoti.
Atsiprašau, atneškit sąskaitą, gerai?
- Aš? - Taip.
Aš čia nedirbu.
Atleiskit.
Maniau, kad jis - padavėjas.
Nieko tokio, girdi? Jis truputį panašus į mūsų padavėją.
Na, tik šiek tiek aukštesnis,
praplikęs ir…
na, mūsų padavėja neturi ūsų, nes ji - moteris.
- Bet… - Klausyk, Estebanai, faktas tas…
kad aš labai blogai matau.
- Ką? - Aš blogai matau.
Reikėjo atsinešt akinius.
Kodėl neatsinešei?
Na…
Dar nesu prie jų pripratusi,
man atrodo, kad jie tokie gremėzdiški, man nepatogu, ne…
Nenorėjau atrodyti negraži per savo pirmą pasimatymą…
na, supranti, po tokio ilgo laiko.
Nora.
Aš irgi su akiniais. Tau nereikia dėl nieko gėdytis.
Tu negali atrodyti negraži.
Esi visad labai graži.
Su akiniais ar be jų.
Nori išgirsti kai ką iš tikrųjų gėdingo?
Ruošdamasis į pasimatymą, apsipyliau kava marškinius.
Nebuvo laiko persirengti, be to, ir švarių marškinių neturėjau,
tad pagalvojau, kad jeigu užtrauktuką užsitrauksiu iki viršaus,
tu nieko nepastebėsi.
Kvailys.
Atleisk man.
O aš galvoju:
„Dieve mano, jis taip prakaituoja. Kas jam negerai?“
Taip. Pastebėjai.
Aišku, pastebėjau. Blogai matau, bet nesu akla.
- Na, jei jau abu prisipažinome… - Varge mano.
Juokinga.
Gerai, kad tave radau. Galvojau, kad jau būsi išėjęs.
- Ne. Laukiu dono Pablo. - Atiduosiu, kol jis nemato.
RUDOLFAS
Tavo mamai.
Man ją davė Rudolfas.
Su savo autografu.
Nuostabu.
Pala. Dėl jos ėjai į Rudolfo vilą?
Taip. Pamačiusi tave prie baseino,
prisiminiau, kad buvom susitarę susitikti.
Pasakiau Rudolfui, kad jaučiuosi kalta,
o jis pasiūlė man kasetę su autografu, kad tave nudžiuginčiau.
Kas čia tokio juokingo?
O aš puoliau tave gelbėti.
Nuo ko?
Pamačiau tave einant su juo ir pagalvojau, kad reikia kažką daryti.
Nelabai supratau.
Girdėjau gandus apie Rudolfą.
- Pamaniau, kad… - Pamanei,
kad jis pasinaudos naivia mergina?
Tai šitaip apie mane galvoji?
Vargšelė, kuri pati nieko negali nuspręsti?
Ačiū už rūpestį, Maksimai,
bet aš galiu pati savim pasirūpinti, tad…
Žinoma, kad gali.
Bet mačiau, kaip pykotės su Čadu…
Mano santykiai su Čadu - ne tavo reikalas. Aišku?
Taip, jis mane nervina,
bet jis - sąžiningas ir geras žmogus.
Ir žino, kad turiu teisę spręsti pati.
Sveikutė. Grįžau anksčiau.
Norėjau pasimatyt, kol dar neišėjai namo.
Kaip praėjo diena?
Neblogai, kol kai kas nesugadino nuotaikos.
O ką dabar pasakysi?
Iš kur žinojai, kad esu alkana?
Atspėjau.
Pala, ar dar pyksti ant manęs? Suprantu, pyksti.
Ir aš ant savęs pykstu.
Maksimai, eime, pranešim Rudolfui gerą naujieną.
Turėjau žinot, kad tavo rankose būsiu saugus,
mano senas geras drauge.
Niekuomet neabejok donu Pablu.
Jis visada eina žingsniu priekyje.
Dabar jau žinau.
Ačiū.
Dabar supranti, kodėl poilsio centre toks svarbus diskretiškumas?
Suprantu.
Maniau, kad Rudolfas yra mergišius,
bet tiesa - dar skandalingesnė.
Taip manai?
Čia, Las Kolinase, mes neteisiam žmonių.
Taip, čia nutinka dalykų, kurie kai kuriuos žmones galėtų šokiruoti.
Kita vertus,
Rudolfas ir Deividas kartu jau beveik 20 metų.
Ir čia yra vienintelė vieta už jų namų ribų,
kur jie gali būti kartu.
Tai dabar ką?
Las Kolinasas yra blogas, o likęs pasaulis - geras?
Galbūt.
Bet, manau, viskas yra daug sudėtingiau.
Liūdna.
Taip.
Niekad nepagalvojau, kaip sunku buvo gėjams senais laikais.
Kokiais dar senais laikais? Tai buvo devintasis dešimtmetis.
Bet tu teisus. Ir aš nebuvau pagalvojęs.
Kai buvau tavo amžiaus, mes apskritai apie tai nekalbėjom.
Žiūrėk.
…be tavo meilės
Nors pasaulis nieko nenutuokė,
Rudolfas šiame įraše iš tikrųjų dainavo savo mylimajam,
tik taip jis galėjo parodyt savo meilę.
Mūsų meilės naktis
Noriu, kad būtum šalia
Galvojau, kad meilė - aiškus ir paprastas dalykas.
Kad meilė yra teisinga tik tada, kai ją visi priima.
Bet tada pirmąkart supratau,
kad meilei nusispjaut į tai, ką aš galvoju.
Meilei nesvarbu, ką apie ją galvoja kiti žmonės.
Meilė skirta įsimylėjėliams,
o tai ir yra svarbiausia.
Žinoma, man dar teks daug ko išmokti apie meilę,
apie moralę -
apie viską.
Bet bent jau kažką ėmiau suprasti.
Tik su tavim
Išvertė Laima Banionienė