Акапулько
Г’юґо, ти не повіриш,
який ще скарб я дістану з цієї скриньки.
«ДЖЕЙН ЕЙР»
Старий журнал?
Ну добре, може, я трохи перестарався.
А що в тому листі, який ти хотів від мене приховати?
Той лист неважливий.
Це старий список покупок.
Як ти можеш бути найбезжаліснішим у світі бізнес-магнатом
і водночас найгіршим у світі брехуном?
Г’юґо, я сповнений протиріч.
А ще я не брехун.
Ходімо.
Ну скажи. Це лист від Хулії чи щось інше?
То що з нею сталося?
Ти справді хочеш знати?
Ну, тоді підіграй.
Спитай мене: «Як стати таким же успішним, як модель з цього журналу,
яку знають і бачать мільйони людей?»
Давай.
Як стати таким же успішним,
як ті моделі, яких знають і бачать мільйони людей?
Я такий розчарований, що ти мене про це питаєш, Г’юґо.
Успіх не в тому, що тебе бачать мільйони людей.
Іноді він приходить, коли тебе не бачать.
Треба знати, коли бути видимим,
а коли бути невидимкою.
Я навіть не знав, що він там.
А тепер його там немає.
Я сам його цьому навчив.
А я навчався в найкращих.
У готелі був дуже хвилюючий тиждень.
Команда з журналу «Beau Monde»
прилетіла на фотосесію.
Бронте. Вітаємо в Лас-Колінасі.
Ми дуже раді, що ви тут.
Стаття в журналі «Beau Monde» – справжня честь для курорту.
Усі кажуть, що Акапулько – це новий Ґштад.
Я кажу, що це смішно.
Очевидно ж, що навпаки.
Розумію і думаю, що це смішно.
Це так круто.
Мої сестри обожнюють «Beau Monde».
Думаєш, вони шукають моделей серед місцевих?
Може, нас помітять, і ми потрапимо у фоторепортаж.
Мемо, думаю, з тебе вийде чудова модель.
Згоден.
Попрацюю в пральні над позами.
Мені подобаються ці наплічники.
Справжня енергія Амазонки.
Дякую. Їх робили на замовлення.
Давайте покажу вам спа.
Масажистки зі Швеції.
Олійки з Марокко.
А хазяйка з красивого центру Бербанка, любчику.
Сюди.
Ого, аж не віриться. Бронте де Фільс у нашому вестибюлі.
Знаю.
А що таке Бронте де Фільс?
Він редактор журналу «Beau Monde». Він як король моди.
Хотіла б я поговорити з ним про дизайн одягу.
То ходімо зі мною на завтрашній бенкет. Будеш моєю парою.
Бум. Бажання здійснене.
-Серйозно? -Так.
Нічого, якщо я завтра прогуляю роботу?
У нас і так людей не вистачає.
Якщо не вистачає офіціантів, я з радістю допоможу.
Моїй сім’ї знадобляться гроші.
Дякую, друже. Але мама
дуже прискіплива щодо обслуги на її VIP-вечірках.
Тож важлива робота, яку ти зараз виконуєш…
-Біля басейну. -Так. Продовжуй у тому ж дусі.
Бронте знав би все про це.
От чорт!
Що мені робити?
Ви казали, що правило номер один – не торкатися вас.
Ти врятував мені життя.
Вибачте.
Це не схоже на математику.
Вітаю.
Привіт, Ґабріело.
Відколи вона втратила роботу, я не можу її позбутися!
Як мені курити, дивитися фільми, які вона не дозволяє дивитись,
і тікати на вечірки, якщо вона не довіряє мені лишатися самій?
Треба, щоб її хтось відволік.
Правильно.
Мама відчепилась би від мене, якби в неї був коханець.
Але хто?
Полагодив кухонну мийку.
Ой, Естебане.
-Я забула, що ви тут. -Вибачте.
Я завжди так роблю.
Мама казала, що мені треба ходити з дзвіночком на шиї.
Раз вона навіть чіпляла його на мене.
Перепрошую.
-До побачення. -Дякую!
Чому цей чувак завжди тут стирчить?
Не знаю. Він завжди все лагодить безкоштовно.
Але зосередься.
Треба знайти когось, хто хотів би зустрічатися з мамою.
Я знаю, що ти любиш нью-йоркську піцу.
Тому на обід на честь твого дня народження
я замовив доставку справжньої нью-йоркської піци з… Угадай, звідки.
-З Нью-Йорка? -З Нью-Йорка!
Тут є з м’ясом, без м’яса, з овочами, з подвійними овочами…
Хоч би яку ти хотів – усяка є.
А є зі скоринкою з цвітної капусти?
Мені більше не можна глютен, пам’ятаєш?
Нам лосося на грилі, будь ласка.
Я знав, настав час мені діяти.
Якщо я збирався обслуговувати бенкет,
я мав показати Даян, на що я здатний.
Усе, що тобі потрібно, Бронте, в твоєму розпорядженні.
Я чув, що нам не вистачає людей,
і я матиму за честь попрацювати завтра на бенкеті.
Він для еліти індустрії моди.
Мені потрібні наші найкращі працівники. Ти готовий, Гекторе?
Більш ніж готовий, Даян.
Я щодня займаюся за вашою касетою.
О, годі лестити.
За якою саме? «Сідниці з золота»? «Золоті сіднички»?
«Позбудься жиру»? «Стрункі ніжки»?
За тією, де ви у фіолетових гетрах.
Гей, Гекторе! Забирай! Замовлення готове!
Ти про…
-«Веселі скручування»! -«Скручування»! Так!
Давай! У нас завал!
Знаєш, мене за це відео тричі номінували на «Діамантові гантелі».
І от я підходжу до Рікардо Монтальбана,
а його обличчя залите кров’ю.
-Бето, я віднесу. Давай. -Точно?
Ну добре.
-Тарілки теж. -Справді? Добре.
Ти можеш, малий.
Дякую.
-Прошу. -Дякую.
Кажу вам, Даян. Я можу це зробити.
Я і мої сідниці більш ніж готові. Ось, помацайте мої сідниці.
Ось ваші напої, леді. Вибачте за затримку.
Максімо.
Ти досить вправний з тацею.
У мене великий досвід.
Я обслуговував столики в половині ресторанів в Есценіці.
Справді?
Не зовсім.
Але я мав досвід балансування склянок на таці.
Чарки! Автентичні чарки з Акапулько!
Мені знадобиться невеличка допомога на завтрашній вечірці.
-Справді? -Так.
Але май на увазі, якщо не будеш бездоганний,
можеш забути про обслуговування VIP-подій надалі.
На знак вдячності за врятування мого життя
я дозволю тобі вибрати серед знахідок одну річ.
Дивись.
Можеш вибрати, що хочеш.
З нижньої полиці.
Я врятував вам життя, а можна лише з нижньої полиці?
Треба було домовлятись, коли я задихалась.
Кубик Рубіка!
Коли я був малий, у мене ніколи не було власних іграшок.
Кулон Максімо.
Він для нього такий важливий.
Він буде такий радий отримати його назад.
Але кубик Рубіка.
Але кулон.
Поспіши. У мене немає цілого дня.
Вчини правильно, Мемо.
Білий сюди.
Хто привабить маму?
Як тобі оцей?
Та ні. Я вже чую, що вона скаже.
Він дуже худий. Чому він не їсть?
У його животі, мабуть, живе диявол.
Гаразд.
А отой?
Він дуже добре одягнений.
Господь Ісус Христос носив лише хітон.
Він думає, що кращий за Ісуса?
А Естебан?
Естебан?
Чудова думка.
Естебане, знаєте кого-небудь, хто хотів би зустрічатися з моєю мамою?
Ну, я б хотів.
Я вже давно хотів запросити вашу маму на побачення.
Нора – янгол.
Ну, звісно, якби янголи жили на такій небезпечній вулиці.
А чому ви її не запрошуєте?
Ну, я чекаю на слушну мить. Хочу поважати її період жалоби.
Батько помер 12 років тому.
Маєте рацію. Зарано.
-Ні, ні! -Ні!
Запросіть її на побачення.
О, ні. Не знаю.
Це серйозна справа. І я…
Добре. Наступного разу, коли прийду до вас щось лагодити,
може, запрошу її.
Перепрошую.
Дон Пабло.
Хороші новини. Я обслуговуватиму столики на завтрашній VIP-вечірці.
Максімо. Це жахлива новина.
Ти не уявляєш, у що вплутався.
Ти не готовий бути офіціантом.
От ти знаєш, де має бути виделка для морепродуктів?
Або з якого боку наливати вино?
Або як скласти серветку у формі лебедя?
Ти обслуговуватимеш еліту.
Що найважливіше треба знати?
Про виделку для морепродуктів?
Ні. Як бути невидимим.
Обслуга, яка справляє найменше враження, справляє найкраще враження.
Ти вмієш бути невидимим?
Ні. Але можу спитати у свого хорошого друга, Каміло.
Каміло, можеш навчити мене бути невидимим?
Добре.
Каміло каже, ви маєте мене навчити.
Попрацюємо над твоїми навичками обслуговування.
А потім – над твоїм чуттям гумору.
Ти переступив межу, Каміло.
Вода,
келих для червоного вина, келих для шампанського.
Гостріші складки. Я хочу поголитися цією серветкою.
Ти маєш випереджати їхні бажання.
Ти обслуговуєш їх, а не вони тебе.
Оволодій кожною деталлю,
навіть найдрібнішою.
Тільки тоді ти зможеш стати справді невидимим.
Ще раз.
Ще раз!
Я тренувався цілу ніч.
Де мій завивач для вій?
Сара!
На другий день у мене почало вдаватися.
Вода, келих для вина, для шампанського.
Прокляття.
Я ніколи не буду готовий.
Ти готовий. Ніхто не робить це правильно із закритими очима.
Але думаю, що це весело змушувати спробувати.
Максімо. Хочу сказати,
що я не заздрю, що ти отримав роботу офіціанта.
Ти її заслужив.
Я бажаю тобі сьогодні тільки удачі.
Особливо з приготуванням коктейлю «Фієста Карахільйо».
-«Фієста» що? -«Карахільйо».
«Фієста Карахільйо».
Простіше простого. Звичайний кавовий коктейль.
Звісно, крім того, що його треба підпалити,
а потім налити палаючу рідину в маленьку чашку за метр від себе.
Смакота. Але дуже-дуже небезпечно.
Я щойно розповів йому про це. Сказав, що це фірмовий коктейль.
Тепер тобі доведеться його для нього зробити.
У вітряний вечір.
У темряві.
Удачі тобі, «папі».
Одна помилка перед Даян –
і твоя кар’єра тут може закінчитися.
Гей.
Гей, Максімо. Ти не повіриш.
Я був у пральні…
-Гей! -А потім…
Ворушіться!
Я тут продаю жагу,
а не піт.
Мемо, я в біді.
Сьогодні я мушу подавати палаючий кавовий коктейль. Як я це робитиму?
Я знаю, що ти знаєш, що я не знаю. Але подивись на цей…
Як я переживу сьогоднішній вечір?
Хотів би я зараз мати татів кулон на удачу.
Я такий поганий друг.
Хуліє! У мене дуже важливе питання.
Ого.
Ти його пошила?
Я подумала, якщо зустрінуся з редактором «Beau Monde»,
то скористаюся нагодою
і надіну сукню власного дизайну. Як думаєш?
Чи це погана ідея?
О, ні, краще не надягатиму її.
Не бійся. Сукня красива.
Круеллі де Фільс сподобається.
Дякую.
А що ти хотів спитати?
Знаєш, як подавати «Фієсту Карахільйо»?
Я маю подавати його через дві години, але не знаю, як це робиться.
Та все добре. Це просто напій. Упевнена, це не так уже й складно.
Ого.
Я помилялась.
Я все перевірив, Саро, і протікання не знайшов.
-Чудово. -Піду додому.
Добре. Дякую.
-Перепрошую. -Так, бувай.
О, ні! Мамо!
-Що? -Що сталося?
О, ні!
Зачекай! Естебане!
Зачекай!
-Що таке? -Ти мені потрібен.
Справді?
Мийка.
О, Норо.
Норіто, я щойно її перевіряв. Ми обоє знаємо, що насправді ти хотіла сказати…
О, чорт, мийка! Це… Так.
І що я собі думав?
Схоже, що…
Що сталося?
Так. Ого.
Браво.
А мені навіть подобається.
Це так незвично і цікаво.
За чудовий репортаж у журналі.
Нехай це буде перший з багатьох.
І сподіваюсь, що візити в Лас-Колінас
завжди будуть у моді.
У моді. Розумієте, що я сказала?
О, так.
То Акапулько справдив ваші очікування?
О, так. Навіть більше.
Я боявся, що все буде банально,
з блискітками і ча-ча-ча.
Узагалі-то це кубанський танець.
Але, Даян, ти тут чудово пораєшся.
Ну, мені трохи допомагають.
Чед – наш генеральний менеджер.
І, звісно, наш персонал найкращий в усій Мексиці.
Так і є.
Не знав, що на вечерю запрошено й персонал.
Як егалітарно.
Ким ви працюєте?
-Я працюю на рецепції. -Серйозно?
Чеде, от шустряк!
Побачення з обслугою.
Я люблю казати, що вона обличчя курорту.
Ага. Мабуть, кажеш це всім працівницям, з якими зустрічаєшся.
Певен, з іншими він просто спить.
-Я поганець. Це просто жарт. -Добре, так, давайте…
Хто готовий до севіче з омарів?
Перепрошую, я відійду на хвилинку.
Приємно пахне.
Дон Пабло.
Не заперечуєте, якщо я відійду в туалет?
Це терміново.
Нагадай мені також навчити тебе брехати.
Іди. Але швидко.
Ти в порядку?
Він назвав мене «обслугою», Максімо.
Це все, хто я є?
Кому є діло, що він каже?
Так, але це не тільки він.
Є лінія, яка розділяє «нас» від «них»,
і, може, я дурна, що намагаюсь її перетнути.
Не дай цьому зачепити тебе, Хуліє.
Розумніших за тебе я не знаю. Ти прочитала «Гордість і попередження».
«Упередження», Максімо.
Точно. Це всього-на-всього упередження.
І ти розробила власну сукню.
У мене цілих 20 хвилин пішло на те, щоб надіти цей пояс.
Він догори дриґом.
Вони хочуть, щоб ми були невидимі, але ти заслуговуєш, щоб тебе бачили.
Дякую.
Повернемось на бенкет?
Ходімо.
Ні, Мемо, ти зробив свій вибір.
Прошу, дозвольте мені перевибрати. Я зробив жахливу помилку.
Не будь такий жалюгідний.
Гаразд. Тільки цього разу.
Віддай кубик.
Дякую.
О ні.
Ніколи не мріяв, що в мене буде така гра.
Мемо, зроби правильно.
Ура.
Я знову виграв.
Усе, полагодив.
Не знаю, як вона так раптово і сильно зламалася.
Дуже тобі дякую, Естебане.
Не знаю, що б ми без тебе робили.
О, ну…
Добре.
«Дорога Норо,
ти чудова жінка.
Ти дуже чарівна і при…
дуже при…»
Вибач. Вода розмила деякі слова.
«Дуже принадна»?
Якась нісенітниця.
«Дуже приваблива». Це точно.
«Ти дуже чарівна і прин… дуже приваблива.
Я хотів запросити тебе на побачення вже дуже, дуже,
дуже, дуже,
дуже…
дуже давно.
Думаю, я з повагою чекав досить довго, щоб запросити тебе.
Норо Рамос,
ти підеш поїсти зі мною
в день та час, які ми виберемо?
З повагою, Естебан».
Добре.
Думаю, ніхто не помре, якщо ми сходимо поїсти.
Ох, Норо,
ти й не уявляєш, як довго я мріяв почути від тебе ці слова.
Звісно, в центрі міста знову відкривають 54,
але без Стіві та його чарівного порошку кому це потрібно?
О боже.
Його вважали
погано вихованою людиною у світі прет-а-порте,
але тепер він просто жахливий.
За 25 років він не запропонував жодної новаторської ідеї,
аж раптом він створює неймовірну колекцію,
в яку входять самі смуги. Смуги!
М-р де Фільс, мені подобається слухати про нью-йоркські тренди.
Я мрію працювати в моді.
Он як?
Власне я сама створила цю сукню.
Дуже по-мексиканськи.
Якщо вас розтрощити, всередині буде повно цукерок?
Знаєте що, я…
Я мусив діяти.
Я мав бути невидимий,
але не міг стояти осторонь і дивитись, як її ображають.
Ти справді так зробив?
Ні. Але дуже хотів.
Та насправді я виголосив промову.
М-р де Фільс,
ця дівчина важко працювала, щоб створити щось дороге її серцю.
Єдине, чого вона хотіла, – це показати цю сукню вам, її ідолу.
Але ви обрали бути жорстоким і зруйнувати її надії.
Ви ходите по курорту, задираючи ніс, наче ви кращий за нас,
але це не так.
Ви жахлива людина у потворній краватці.
Ого.
А це дуже круто.
Так.
Окрім одного: коли я закінчив,
я дещо зрозумів.
У пориві пристрасті
я виголосив промову… іспанською.
Ви жахлива людина у потворній краватці.
Вибачте, я ні слова не зрозумів.
О, я сказав…
Він сказав, що працювати на цій вечірці було таким задоволенням.
Весь персонал має за честь приймати таких вишуканих гостей,
які без сумніву напишуть хорошу статтю про наш прекрасний курорт.
Так, обов’язково напишемо.
Максімо, на хвилинку.
Так закінчилась моя коротка кар’єра елітного офіціанта.
Я скоїв смертний гріх: я став видимий.
Максімо, я попереджала тебе, чого очікувати.
Ця робота не для тебе.
Тож я повернувся до басейну.
Того вечора я йшов з вечірки,
думаючи, чому не міг утримати язика за зубами.
Тоді я зустрів дона Пабло,
який сидів один у дворі своєї приватної вілли.
Дон Пабло.
Вибачте, що підвів вас.
Ти знехтував моєю порадою.
Тобі пощастило, що вона тебе не звільнила.
Але ти мене не підвів.
Я став тим, хто я є, будучи невидимим.
Може, твоя доля не така, як у мене.
Може, твоя доля – казати, що думаєш.
Я бачив вас тут раніше.
Можна спитати,
ви когось чекаєте?
Так, чекаю.
Кого?
Це не твоє діло.
Так.
Ого.
А що сталося з тими людьми з журналу?
Ну, їхній фоторепортаж мав великий успіх.
Він підняв престиж Лас-Колінаса.
І мені хочеться думати, що дві їхні нові моделі…
НАЙКРАЩИЙ КУРОРТ АКАПУЛЬКО
…посприяли цьому.
Круто.
Дякую, Рольфе.
Як він це робить?
Усе одно…
Шкода, що ти не зміг помститися тому Бронте.
Узагалі-то…
І ще раз, Даян, ти, мабуть, пишаєшся,
що стала власницею першокласного готелю з маловідомої актриси. Браво.
«Як вона це змогла?» може скоро замінити
«Хто батько Чеда?» як найбільшу твою загадку.
О… Прокляття!
Боже мій!
Рятуйте!
Ви це чули?
Я власниця першокласного готелю.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова