Hugo, du lär inte kunna tro
nästa juvel jag tänker ta fram ur den här lådan.
SÖKER DU PARADISET?
En gammal tidskrift?
Okej, jag kanske hajpade det för mycket.
Vad är grejen med det där brevet du försökte gömma tidigare?
Det brevet är oviktigt.
Det är en gammal tvättlista med matvaror.
Hur kan du vara, typ, världens mest skoningslösa företagsmogul,
men även världens sämsta lögnare?
Hugo, jag är full av motsägelser.
Och samtidigt är jag inte det.
Kom.
Kom igen, berätta. Är det ett brev från Julia eller nåt?
-Vad hände förresten med henne? -Vill du verkligen veta?
Tja, då får du spela med.
Fråga mig: "Hur blir jag lika framgångsrik som modellen i den här tidningen,
igenkänd och sedd av miljoner människor?"
Varsågod.
Hur blir jag lika framgångsrik
som de modellerna, igenkända och sedda av miljontals människor?
Jag är så besviken att du ens frågar det, Hugo.
Framgång är inte att bli sedd av miljoner människor.
Ibland kommer framgång av att inte bli sedd.
Man måste veta när man ska vara synlig
och när man ska vara osynlig.
Oj. Jag visste inte ens att han var där.
Och nu är han inte där.
Jag har själv lärt honom.
Och jag lärde mig från den bäste.
Det var en spännande vecka på Las Colinas.
Ett team från tidskriften Beau Monde hade flugit ner för en fotosession.
Bronté. Välkomna till Las Colinas. Vi är så glada att ni är här.
Att nämnas i Beau Monde är en ära för hotellet.
Tja, alla säger att Acapulco är det nya Gstaad.
Jag säger att det är löjligt. Det är uppenbarligen tvärt om.
Jag förstår det, och jag tycker det är roligt.
Det här är så coolt.
Mina systrar är besatta av Beau Monde.
Tror du de söker lokala modeller?
Vi kanske blir upptäckta och får vara med i tidningen.
Memo, jag tror att du skulle vara en fantastisk modell.
Jag håller med.
Jag ska gå och öva mina poser i tvättstugan.
Jag älskar axelvaddarna.
Riktiga amazonvibbar.
Tack. Jag har låtit forma dem.
Låt mig visa dig vårt spa.
Massöserna är från Sverige. Oljorna från Marocko.
Och ägaren kommer från vackra centrala Burbank, raring.
Den här vägen.
Wow, jag kan inte tro det. Bronté deFils i vår lobby.
Jag vet.
Och vad är en Bronté deFils?
Han är redaktör för Beau Monde. Han är typ, kungen av mode.
Jag önskar jag kunde prata med honom om att bli designer.
Följ med mig till banketten imorgon som min dejt.
Boom. Önskan uppfylld.
-På riktigt? -Ja.
Men är du säker på att det är okej att jag inte jobbar imorgon?
Jag vet att vi är underbemannade.
Om ni saknar en servitör ställer jag gärna upp.
-Min familj behöver extrapengarna. -Tack, kompis. Men mamma är
väldigt petig med vem hon låter servera på sina VIP-fester.
Så det viktiga jobb du utför nu som…
-Poolpojke. -Precis. Håll dig till det.
Bronté vet allt om sånt.
Åh, fan!
Vad ska jag göra?
Du sa att det viktigaste var att aldrig röra dig!
Du räddade mitt liv.
Förlåt!
Det är inte matte.
-Hej, frun. -Hej, Gabriela.
Jag blir inte av med henne sen hon fick sparken!
Hur ska jag kunna röka, se på filmer hon inte tillåter
eller smyga ut på fest om hon inte litar på mig och lämnar mig ensam?
Hon behöver nån som distraherar henne.
Precis.
Min mamma skulle låta mig vara om hon hade en pojkvän.
Men vem?
-Diskbänken är lagad. -Åh, Esteban.
-Jag glömde att du var här. -Förlåt. Sånt händer jämt.
Min mamma brukade säga att jag borde ha en klocka runt halsen.
Faktum är, att jag hade det ett tag.
Ursäkta mig.
-Tack! -Hejdå.
Varför hänger den där typen från lägenhet 12 alltid här?
Jag vet inte. Han lagar saker gratis hela tiden.
Koncentrera dig nu.
Vi måste hitta nån som är villig att dejta min mamma.
Jag vet att du älskar pizza från New York. Så, som födelsedagslunch
har jag flugit hit äkta New York-pizza från… Kom igen. Gissa var.
-New York? -New York!
Vi har kött, inget kött, lite grönsaker, extra grönsaker…
Vad du än vill ha så har vi det.
Köpte du blomkålsbotten?
Kom ihåg att jag inte kan äta gluten.
Vi tar grillad lax, tack.
Jag visste att det var dags att agera.
Om jag skulle få jobba på banketten
var jag tvungen att visa Diane vad jag kunde.
Vad än du behöver, Bronté, så får du det.
Så, jag hörde att vi är underbemannade
och jag skulle med glädje hjälpa till och servera på banketten imorgon.
Banketten är för modevärldens elit.
Jag behöver de bästa vi har. Är du redo för det, Héctor?
Mer än redo, Diane.
Jag gör din workout varje morgon.
Åh, nu räcker det med smicker.
Vilken? Gump av guld? Guldgump? Dissa buken? Skuttande spiror?
-Den med lila benvärmare. -Du, Héctor! Kom igen! Servering!
Åh, du pratar om…
-Skockar av situps! -Situps! Ja!
Kom igen! Vi hamnar efter!
Vet du, jag nominerades till tre Diamanthantlar för den.
Och när jag hann fram till Ricardo Montalbán
var hans ansikte täckt av blod.
-Beto, jag tar det. Stapla på mig. -Säkert?
Då så.
-Tallrikarna också. -Allvarligt? Okej.
Du klarar det, grabben.
Tack, mannen.
-Varsågod. -Tack.
Jag säger ju att jag klarar det, Diane.
Jag och min gump är mer än redo. Här, känn på min gump.
Här är damernas drinkar. Jag beklagar förseningen.
Máximo.
-Du verkar trygg med den där brickan. -Jag har mycket erfarenhet.
Jag har serverat på hälften av Escénicas restauranger.
Har du?
Nja.
Men jag hade erfarenhet av att balansera glas på brickor.
Snapsglas! Autentiska Acapulco-snapsglas!
Vet du, jag behöver lite extrahjälp imorgon kväll.
-Gör du? -Ja.
Kom bara ihåg, att om du inte sköter dig perfekt
kan du glömma att nånsin arbeta på ett VIP-event igen.
Som ett tack för att du räddade mitt liv
ska jag låta dig välja en sak från hittegodsavdelningen.
Vänta.
Välj vad helst du vill…
…från bottenhyllan.
Jag räddade dig men får bara välja från bottenhyllan?
Du borde ha förhandlat medans jag kvävdes.
En Rubiks kub!
När jag var barn fick jag aldrig ha egna leksaker.
Máximos skapular.
Det betyder så mycket för honom.
Han skulle bli glad att få tillbaka det.
Men Rubiks kub.
-Åh, men skapularet. -Skynda. Jag har inte hela dan på mig.
Gör det rätta, Memo.
Den vita ska dit.
Vem skulle mamma gilla?
Vad sägs om den mannen?
-Aldrig. Jag kan höra vad hon skulle säga. -Han är för mager. Varför äter han inte?
Djävulen måste bo i hans buk.
Okej. Vad sägs om honom?
Han är väldigt välklädd.
Jesus Kristus hade bara en tunika. Anser han sig bättre än Jesus?
Vad sägs om Esteban?
Esteban?
Bra tänkt.
Esteban, vet du nån som skulle vilja dejta min mamma?
Tja, jag skulle göra det.
Jag har velat bjuda ut din mamma länge.
Nora är en ängel. Om nu änglar bor på Arenal Street.
Varför har du inte bjudit ut henne?
Jag väntar på rätt tillfälle. Jag vill respektera hennes sorgetid.
-Min pappa dog för tolv år sen. -Du har rätt. Det är för snart.
-Nej, nej! -Nej!
Du borde bjuda ut henne på dejt.
Åh, nej, nej. Jag vet inte.
Det är… Det är en stor grej. Och jag…
Okej. Nästa gång jag kommer till ert hus för att laga nåt
kanske jag bjuder ut henne.
Ursäkta mig.
Don Pablo.
Goda nyheter. Jag ska servera under VIP-eventet imorgon.
Máximo. Det är usla nyheter.
Du har ingen aning om vad du gett dig in i.
Du är inte redo att servera.
Vet du var skaldjursgaffeln ska ligga?
Eller från vilken sida man serverar vin?
Eller hur man viker en servett som en svan?
Du kommer att servera den absoluta gräddan.
Vad är det viktigaste du måste veta?
-Det där om skaldjursgaffeln? -Nej. Hur man är osynlig.
Servitören som gör minst intryck gör det bästa intrycket.
Vet du hur man gör sig osynlig?
Nej. Men jag kan fråga min vän Camilo.
Camilo, kan du lära mig vara osynlig?
Okej.
Camilo säger att du måste lära mig.
Vi börjar med att lära dig servera. Sen jobbar vi på ditt sinne för humor.
Passa dig, Camilo.
Vatten, rödvinsglas, champagneflöjt.
Skarpare veck. Jag ska kunna raka mig med servetten.
Du måste förutse deras behov.
Du passar upp på dem. De passar inte upp på dig.
Bemästra varje detalj… oavsett storlek.
Bara då kan du bli osynlig på riktigt.
Om igen.
Om igen!
Jag övade hela natten.
Var är min ögonfransböjare? Sara!
Dagen därpå hade jag börjat få kläm på det.
Vatten, rödvinsglas, champagneflöjt.
Helvete.
Jag kommer aldrig bli redo.
Du är redo. Ingen gör rätt med ögonbindel.
Jag tycker bara det är kul att få folk att försöka.
Máximo. Jag vill bara att du ska veta
att jag inte är sur för att du fick serveringsjobbet.
Du förtjänade det.
Jag hoppas det går bra för dig ikväll.
Särskilt när du ska förbereda Fiesta Carajillo.
-Fiesta vad då? -Carajillo.
Fiesta Carajillo.
Det är ingen stor grej. Bara en vanlig kaffedrink.
Förutom att man tänder eld på den
och sen häller den flammande vätskan i en kopp en meter bort.
Delikat, ja. Men väldigt, väldigt farligt.
Jag har just berättat om den. Jag sa att det var husets specialitet.
Nu kommer du få göra den åt honom.
En blåsig kväll.
I mörkret.
Lycka till, papi.
Ett misstag framför Diane, sen är din karriär här så gott som över.
Hej!
Du, Máximo. Du kommer inte att tro det.
Jag var i tvättstugan…
-Du! -Och sen…
Ur vägen!
Jag säljer ambition här, inte transpiration.
Memo, jag ligger illa till.
Jag måste servera flammande kaffe ikväll. Hur gör jag det?
Jag vet att du vet att jag inte vet hur. Men du, kolla på den…
Hur ska jag överleva kvällen?
Jag önskar jag hade min pappas skapular.
Jag är en dålig vän.
Julia! Jag har en väldigt viktig fråga.
Wow.
Har du gjort den här?
Jag bestämde att om jag ska träffa Beau Mondes redaktör
kan jag lika väl ta chansen
och visa honom en av mina designer. Inte sant?
Eller är det en dum idé?
-Nej, jag tar inte på mig den. -Oroa dig inte. Klänningen är vacker.
Cruella deFils kommer säkert älska den.
Tack.
Vad var din fråga?
Hur serveras Fiesta Carajillo?
Jag ska servera såna om två timmar, och jag har aldrig sett det.
Det är ingen fara. Det är bara en drink. Det är nog inte svårt.
Wow.
Jag hade så fel.
Då har jag kollat igenom allt, Sara, och jag hittar inga läckor så…
-Toppen. -Jag går hem igen.
Det låter bra. Tack.
-Ursäkta mig. -Ja, hejdå.
Åh, nej! Mamma!
-Vad? -Vad hände?
Åh, nej!
Vänta! Esteban!
Vänta!
-Vad har hänt? -Jag behöver dig.
Gör du?
Diskbänken.
Åh, Nora.
Norita, jag tittade just på den. Båda vet att det du ville säga är…
Åh, fan, diskbänken! Den… Ja.
Man undrar vad jag tänkte på, va?
Det verkar som…
Oj. Vad hände?
-Ja. Wow. -Bravo.
Jag älskar faktiskt det här.
Det är så långt ifrån överdrivet att man är ute och cyklar.
För ett underbart tidskriftsuppslag. Må det bli det första av många.
Och jag hoppas att ett besök på Las Colinas
alltid ska vara moderiktigt.
Moderiktigt. Såg ni vad jag gjorde?
Åh, ja.
Är Acapulco allt du hoppades att det skulle vara?
Åh, ja. Allt det och mer.
Jag var rädd att det skulle vara passé, med Ricky Ricardo, paljetter och cha-cha.
-Det är faktiskt kubanskt. -Men, Diane, det du gör här är fabulöst.
Nåväl, lite hjälp har jag allt. Chad här är verkställande direktör.
Och givetvis är vår personal bäst i Mexiko.
Det är den absolut.
Jag insåg inte att personal var inbjuden till middagen.
Väldigt egalitärt.
Vad arbetar du med?
-Jag står i receptionen. -Menar du allvar?
Chad, din buse!
-Du dejtar tjänstefolket. -Hon är snarare hotellets ansikte utåt.
Så säger du säkert till alla anställda som du dejtar.
Med andra är det bara fysiskt.
-Elakt av mig. Det var bara ett skämt. -Visst, okej, låt oss…
Så, vem är redo för hummerceviche?
Ursäktar ni mig ett ögonblick?
-Det luktar gott. -Don Pablo.
Är det okej om jag tar en toalettpaus? Det är akut.
Påminn mig om att lära dig ljuga. Gå. Men skynda dig.
-Är du okej? -"Tjänstefolk".
Är det allt jag är?
-Vem bryr sig om vad han säger? -Nej, men det är inte bara han.
Det finns en linje som skiljer "oss" från "dem",
jag kanske är dum som försöker korsa den.
Låt det inte påverka dig, Julia.
Du är den smartaste person jag känner. Du läser Stolthet och företräde.
"Fördom", Máximo.
Precis. Det är bara fördomar.
Och du har designat din egen klänning.
Det tog mig tjugo minuter att få på livgördeln rätt.
Den är upp-och-ned.
De kanske vill att vi ska vara osynliga, men du förtjänar att bli sedd.
Tack.
Ska vi gå tillbaka till banketten?
Kom så går vi.
Nej, Memo, du gjorde ditt val.
Snälla, snälla, snälla låt mig byta. Jag gjorde ett stort misstag.
Var inte så patetisk.
Okej, men bara den här gången.
Ge mig kuben.
Tack.
Åh, nej.
Jag har aldrig ens drömt om att äga ett sånt här spel.
Memo, gör det rätta.
Hurra. Jag vann igen.
Okej, då… Den är lagad nu.
Jag vet inte hur den kunde gå sönder så plötsligt och så våldsamt.
Tack så mycket, Esteban.
-Vad skulle vi göra utan dig? -Tja, du vet…
Okej.
"Käraste Nora,
du är en underbar kvinna.
Du är vänlig och väldigt vak…
…väldigt vak…" Förlåt. Vattnet suddade ut några ord.
"Väldigt vakande?" Det verkar inte vettigt.
"Väldigt vacker." Det är sant.
"Du är charmig och väldigt vak… väldigt vacker.
Jag har velat bjuda ut dig väldigt, väldigt, väldigt,
väldigt, väldigt,
väldigt…
…väldigt, väldigt länge.
Jag tycker att jag har väntat respektfullt tillräckligt länge för att fråga dig:
Nora Ramos, vill du gå ut och äta middag med mig
på tid och plats ännu ej bestämd?
Vänligen, Esteban."
Okej.
Jag tror inte att nån skulle dö av att vi äter middag.
Åh, Nora.
Du anar inte hur länge jag drömt om att höra dig säga de orden.
Jag menar, visst, de öppnar Studio 54 igen
men utan Stevie och hans magiska pulver, är det ens nån idé?
Åh, jösses. Jag menar, han ansågs vara
gossen Ruda på prêt-à-porter-scenen men nu är han bara oredig.
Jag menar, han har inte kommit med en enda innovativ idé på 25 år
och nu har han en banbrytande kollektion,
som bara består av ränder. Jag menar… ränder!
Mr deFils, jag älskar att höra allt om New York-trenderna.
-Att arbeta i modebranschen är min dröm. -Är det?
-Faktum är, det här är min egen design. -Väldigt mexikansk.
Om jag öppnar upp dig, är du då full av godis?
Vet du vad, kompis, jag…
Jag måste göra nåt. Jag skulle vara osynlig,
men jag kunde inte se henne bli förolämpad på det viset.
Gjorde du verkligen så?
Nej. Men det var det jag ville göra.
Men det jag gjorde, var att hålla tal.
Mr deFils,
den här kvinnan har kämpat för att skapa nåt som ligger henne nära.
Allt hon ville var att visa den för er, hennes idol.
Men du valde att vara elak och krossa hennes dröm.
Du går runt på hotellet med näsan i vädret som om du är bättre än vi,
men det är du inte.
Du är en hemsk person med en jätteful slips.
-Wow. Det var faktiskt rätt tufft gjort. -Ja, ja.
Förutom att när jag var klar,
insåg jag nåt.
I min hänförelse hade jag sagt allt…en español.
Du är en hemsk person med en jätteful slips.
Förlåt, jag förstod inget av det där.
Åh, jag sa…
Han sa att det har varit en ära att arbeta på det här eventet.
Hela personalstyrkan är ärade att ha så sofistikerade gäster
som tvivelsutan kommer att berätta om vårt underbara hotell.
Ja, det kommer vi absolut att göra.
Máximo, ett litet ord.
Och så hade min tid som elitens servitör kommit till ett slut.
Jag hade begått dödssynden att synas.
Máximo, jag sa vad du hade att vänta.
Det här är inte rätt jobb för dig.
Så jag återvände till poolen.
Jag började röra mig hemåt
och undrade varför jag inte var kapabel att hålla klaffen.
Då stötte jag på don Pablo,
där han satt utanför sin privata villa.
Don Pablo.
-Förlåt att jag gjorde er besviken. -Du ignorerade mitt råd.
Du hade tur att hon inte sparkade dig.
Men du gjorde mig inte besviken.
Jag kom hit genom att vara osynlig.
Ditt öde kanske är ett annat än mitt.
Ditt öde kanske är att säga det du tycker.
Får jag fråga…
Jag har sett dig här tidigare. Väntar du på nån?
-Ja, det gör jag. -Vem?
Det angår dig inte.
Visst.
Wow.
Så vad hände med människorna från tidskriften?
Tja, bildreportaget blev en succé. Det förbättrade Las Colinas image.
Och jag föredrar att tro att deras två nyaste modeller…
ACAPULCOS BÄSTA HOTELL
…hjälpte till med det.
-Coolt. -Tack, Rolf.
Hur gör han det där?
Hur som…
Det var synd att du aldrig fick hämnas på den där Bronté.
Faktiskt…
Än en gång, Diane, du måste vara så stolt
att ha gått från okänd aktris till berömd hotellägarinna. Bravo.
"Hur lyckades hon?" kanske snart ersätter
"Vem är Chads far?" som det största mysteriet om dig.
För helvete!
Åh, herregud!
Hjälp!
Hjälp mig!
Hörde ni det, allihopa? Jag är en berömd hotellägarinna.
Undertexter: Victoria Emée