MALIBU, KALIFORNIEN
NUTID
Sir.
Vad är det, Rolf?
Din systerson är här.
Kan du lägga det här i lådan, tack?
Morbror Máximo!
Hugo! Välkommen tillbaka till Malibu.
Grattis på födelsedagen.
Jag har väntat på det här i veckor.
Så, vad är det för överraskning du har planerat åt mig i år?
Ska vi ta din privatjet till nån cool plats?
Får jag köpa sneakers i Shanghai?
Tja, vi ska på en slags resa.
Nu när du är 14 och på väg att bli man,
har jag beslutat att berätta för dig om mitt liv.
Du är god för hundratals miljoner dollar,
och din present till mig är en berättelse?
Tro mig, Hugo…
…det jag kommer att berätta för dig
är värt mer än vilken pengasumma som helst.
Men jag vet redan hela historien om från fattig till rik.
Du växte upp på de fattiga gatorna i Mexiko,
bla, bla, bla, och nu äger du typ 50 företag.
Så, ja. Ja, jag har många hus, massa bilar, en vit butler.
100% vit. Jag fick honom att ta ett dna-test.
Men det är viktigt för dig att veta hur jag tog mig hit.
Du har ingen samhörighet med vår familjs förflutna.
Du kan inte ens prata spanska utan att låta som en student på lov i Cancún.
Min spanska jag är mycket bra.
Sluta. Sluta.
Det är bara sorgligt för alla.
Det här berättelsen handlar om mig, men det är också…
Den handlar också om en plats som förändrade allt.
Och det här är bättre än Shanghai för att?
Fel attityd.
Det här kanske hjälper.
Morbror Máximo, hur börjar din berättelse?
Det är en bra fråga, Hugo.
Det hela börjar… i Acapulco.
När jag växte upp,
var Acapulco en resedestination för de väldigt rika och väldigt berömda.
Elvis Presley, Liz Taylor, Cary Grant…
-Jag har aldrig hört talas om dem. -Tyst. Jag har flyt.
Navet i det hela var Las Colinas.
Det mest glamorösa hotellet av alla.
För turisterna var Las Colinas och Acapulco magiska tillflyktsorter.
Men för lokalborna var det en annan femma.
Från åtta års ålder,
gjorde jag allt jag kunde för att hjälpa familjen.
Men det enda riktiga sättet att skapa ett bättre liv
var att få jobb på Las Colinas.
Precis som Don Pablo.
Don Pablo Bonilla var ett före detta gatubarn
som hade charmat sig till ett jobb på Las Colinas.
Men i mina ögon var han en legend.
Jag minns fortfarande dagen han kom tillbaka till kvarteret.
Don Pablo! Jag vill bli som du när jag blir stor!
Var försiktig med vad du önskar dig, grabben. Här… Varsågod.
Håll dig borta från honom, min son.
Jag har redan sagt att allt han har kommer rakt från djävulens håla!
Den kvällen, gick jag upp på taket av vårt bostadshus
och sa till min syster att en dag skulle jag arbeta på Las Colinas,
och att det skulle förändra allt.
Det var jag säker på.
Nå, pappa, nu är den här. Min första arbetsdag på ett riktigt jobb.
Har du nåt råd åt mig?
Okej… Nästa gång, kanske.
Hur som, du kan väl vaka över mig idag?
Jag vill inte missa den här chansen.
Inte bara för mig utan för vår familj.
Din abuelita hade tre olika jobb som hushållerska för att försörja oss.
Men hennes syn hade börjat försämras,
och vi visste inte hur länge till hon skulle orka.
Även om din pappa inte kan säga det, så är vi båda stolta över dig.
Alla dina kolleger på bussgaraget kommer att älska dig.
Máximo.
Jag älskar dig, käre bror!
Jag kommer att ha middagen redo när du kommer hem.
Vänta. Vänta lite. Är det min mamma?
Det finns inte en chans att hon nånsin var sån.
Okej, du har rätt.
Det var snarare som…
Máximo.
Lycka till på jobbet.
Njut av att vara ännu en kugge i kapitalismens maskineri!
Máximo!
Gissa vad?
Stunden vi har väntat på i hela våra liv är här!
Har du förlorat oskulden?
Det är stora nyheter! Vem gjorde du det med? Din brylling?
Inte din syssling, väl? Närmare än brylling är skumt.
Nej, nej. Jag har inte förlorat oskulden. Det här är bättre!
Eller åtminstone lika bra. Min granne Titos har en kompis, Jorge,
som är bror till Miguel, och Miguel sa att hans vän Fransisco sa
att Las Colinas hotell har lagt ut en annons om att de söker personal!
Och jag har ordnat intervjuer åt oss nu på morgonen!
Wow, det är fantastiskt!
Men jag kan inte.
Idag är min första arbetsdag på bussgaraget.
Men det har ju alltid varit vår största dröm!
Bara tänk dig din mamma,
med ögon som är friska.
Och hon befinner sig i en stor villa vid havet…
…inte för att hon städar den, utan för att du har köpt den åt henne!
Hörni!
Personalingången är på baksidan.
Kom igen, gå dit!
Jag hatar intervjudagar.
Jag vet inte ens vad jag ska skriva.
Du var ju knappast "Reklamchef för ett stort nattligt underhållningsföretag"?
Så klart att jag var!
Vad kallar du det att vara reklamutdelare utanför stans mest populära strippklubb?
-Jag kallar det lögn, Memo. -Nej, det kallas att försköna.
-Man måste utmärka sig. -Máximo Gallardo?
Gå till miss Garcia. Sista kontoret på vänster sida.
När jag passerade de andra ansökande,
undrade jag hur jag skulle utmärka mig.
Och sen såg jag hans namn på en dörr.
Jag insåg att jag hade inget att förlora.
Ursäkta mig, don Pablo?
Vi pratar engelska här.
Jag heter Máximo.
Jag ska intervjuas för ett jobb här.
Intervjuerna hålls där borta.
Jag förstår.
Det är bara det att jag växte upp på Arenal Street, precis som du.
Jag bor fortfarande där.
-Anledningen till att jag är här… -Snälla. Stäng dörren när du går.
Du gav mig den här en gång,
och jag har haft den i min ficka sen dess,
i hopp om att jag skulle träffa dig igen.
Och nu när jag har gjort det, ska jag bara ta mig härifrån.
Vad sa du att du hette?
Máximo Gallardo Ramos, sir.
Få se din ansökan.
Vi har över hundra ansökande.
Varenda en av dem pratar engelska och har mer erfarenhet än du.
Varför skulle jag anställa dig istället?
För att de andra är här för ett jobb.
Jag är här för att jag älskar det här stället, precis som du.
Du har jobbat på Las Colinas sen
dagen grindarna öppnades, den 12 mars 1949.
Du har överlevt fyra ägare, tre orkaner, två renoveringar,
den stora återkallelsen av jicama 1972 och ett vidrigt utbrott av vägglöss.
Enligt ryktet har du bara missat en enda arbetsdag, nånsin.
Hade de dött av att begrava min morfar på en lördag?
Sen jag var åtta år har det varit min dröm att arbeta på Las Colinas.
Nu är jag här.
Och det enda jag egentligen saknar är en möjlighet.
Om du ger mig det, lovar jag dig
att du aldrig kommer ångra det.
Hallå, jag är hemma.
Hej, mamsen.
"Mamsen"?
Och du diskar?
Máximo Gallardo Ramos, vad har du gjort?
Ja, Máximo, berätta för mamma vad du har gjort.
Jag lyckades hitta ett bättre jobb…
…på hotell Las Colinas.
Jag har ju sagt åt dig att undvika den där kloaken av lust och synd!
Som utnyttjar dess arbetare och romantiserar vår kultur.
Och som är full av lust och synd.
Vad skulle din far säga?
Han kanske skulle vara glad.
Pappa jobbade häcken av sig som lastbilschaufför, och för vad?
För att somna vid ratten och dö!
Det här jobbet ger mig åtminstone en chans att förbättra vår situation.
-Vi kan undersöka dina ögon, mamma. -Det är inget fel på mina ögon.
Förra veckan såg jag dig be till en av mina fribrottningsfigurer.
För att jag ville att han skulle vinna.
Mamma…
Du har uppfostrat mig till att vara en bra person.
Jag lovar att inget kommer ändra det.
Lova att du inte kommer låta det där stället förändra dig.
Och att du bär din fars skapular så han kan skydda dig.
Så lamt! Jag trodde att det här skulle bli mycket mer intressant.
Jag kan inte tro att jag sitter här!
Jag kan inte tro att jag sitter nånstans. Min familj äger bara en stol.
Hej, mina fantastiska raringar.
Välkomna till det berömda och ökända hotell Las Colinas.
Det är jag, Diane Davies.
Ni kanske minns mig från…
I love you.
Mina framgångsrika roller i såpoperor,
mina banbrytande träningsvideor…
Och rotera, rotera, rotera…
Mitt sortiment av bantningsdrycker.
Jag känner mig redan smalare.
FRÅN FITNESSDROTTNING TILL HOTELLKUNGARIKE
Och min bästsäljande självbiografi.
Jag köpte denna lilla del av paradiset
med två ord i åtanke: "Fullkomlig överlägsenhet".
Så om ni har kommit så här långt
är det för att mina rekryterare såg potential i er. Hurra.
Nu kan ni applådera.
De rikaste, mest fascinerande
internationella jetsettarna kommer hit för att leka.
Dumma laserskiva.
Hej, gott folk. Jag heter Chad. Som administrativ chef
är det mitt jobb att skydda varumärket Las Colinas.
Ni kanske undrar vilket det varumärket är?
Jag ska visa er.
Vámonos. Följ med.
Det vi är mest stolta över här är diskretion, okej?
Folk kommer hit för att ta en paus från sina liv,
inte för att få sina liv utfläkta i Enquirer.
Visst, jag kan berätta varför det fanns en blodfläck
precis där som skulle ha sett flertalet delaktiga hamna
i la prisión, men det gör jag inte.
Vet ni varför? Diskretion.
Bra. Vi fortsätter.
Det här är lobbyn.
Rätt läcker, va? Kan ni ordet "läcker"?
Det här är vår bartenderchef, Beto.
Den killen har tusentals historier om kändisar han träffat
och några av dem är faktiskt sanna.
Min vän Marlon Brando skämtar likadant om mig.
Är det här ens på riktigt?
Om det är en dröm, vill jag aldrig vakna.
Du! Hombre, kom nu.
Det här är hotellets epicentrum.
Det är här allt händer.
Máximo Gallardo, du ska arbeta här.
Memo Reyes?
Det är jag. Ska jag också vara vid poolen?
Stod det inte i din ansökan att du var
"driftsansvarig chef på ett internationellt klädföretag"?
Det stämmer, sir.
Vadå? Min mamma lät mig vika vår guatemaltekiske grannes tvätt.
Nej, nej. Ingen spanska runt gästerna, hermano, nånsin.
Jag ansåg att bara nån med dina meriter
skulle klara det här eftertraktade uppdraget.
Ser du? Jag förskönade och se bara vad det ledde till.
Lakan först, sen handdukar.
Sätt igång!
Oavsett vilka frågor ni har så har Héctor svaren.
Han är Argentinias bästa export nånsin.
-Du, ta hand om den nya killen, okej? -Inga problem, boss.
Jag heter Héctor, men alla kallar mig Héctor vår protektor.
Och jag kommer faktiskt från Spanien, men för gringos,
är det samma sak.
Vi tar hand om allt och alla här.
-Det borde få bort den, ma'am. -Min hjälte.
Tricket är att förutse allas behov.
Gör du det, poff, är du guldgossen.
Inte under mitt skift.
Jag och fadern är ett.
Lär mig allt, mästare.
Tro mig, amigo, jag skulle älska
att beredvilligt lära dig allt jag kan, men jag vill inte.
Héctor, lite hjälp med flotten, tack?
Givetvis, min gris.
Lycka till, papi.
-Hej, Amy. -Hjälp mig.
-Barnen torterar mig. -Jaså? Jag kommer, sir.
Då jag såg mig omkring
verkade mammas prat om synd och överflöd fullkomligt löjligt.
I mina ögon såg de ut som normala turister
som njöt av sina semestrar.
DAMER
Okej. De var kanske inte så normala som jag först trodde.
Wow.
Och då såg jag henne igen.
Och den här gången såg hon mig också, Hugo.
Och vet du vad det innebär?
Det innebär att vi såg varandra.
Jag var tvungen att prata med henne.
-Hej. Jag heter Máximo. Jag började idag. -Hej, trevligt att råkas. Jag heter Julia.
Jag serverade precis filet mignon till en hund.
-Är det normalt här? -Mer normalt än du tror.
-Men var arbetar du? -Just nu är jag poolpojke.
Men innan du ens anar det kommer jag att vara chef.
Och en dag ska jag äga det här stället.
Nå, jag älskar ditt självförtroende.
Och din engelska är… ganska bra.
Tack. Jag lärde mig av de bästa.
Luke Skywalker, Indiana Jones, Danny Zuko…
Jag hade också bra lärare. Jane Austen, Emily Brontë, Virginia Wolf…
Ta inte illa upp, men det där låter som jättetråkiga filmkaraktärer.
De är faktiskt författare. Några av de största dessutom.
Men jag är också hopplöst hängiven till Grease.
I det ögonblicket stod det klart att Julia var den rätta.
Jag såg det på blicken i hennes ögon.
-Du vill kyssa mig, va? -Ja.
Vänta. Stopp.
Kysste du henne? Bara så där?
Okej, nej. Jag försökte bara krydda till det lite.
Ni ungar kräver ju att nåt händer varannan minut,
annars börjar ni messa varandra persiko- och aubergineemojis.
Men jag kände en samhörighet.
Nåväl, tills du äger stället och säger att jag slipper,
så måste jag återgå till arbetet.
Lite gratisråd, grabben?
Ja. Jag tar gärna råd från dig.
Om du vill behålla det här jobbet
bör du nog inte stöta på chefens flickvän.
Vad betyder det? Vem är Julias pojkvän?
Om det får dig att må bättre så hade du aldrig nån chans.
Sluta.
Jag vet inte.
Det här stället verkar inte vara som jag trodde.
Skämtar du?
Vad kan vara bättre än det här?
Okej, kanske inte just det här stället.
Men det här är ditt livs chans.
Gör det bästa av den!
Till exempel, ser du det här sjysta örhänget?
Jag gav Lupe en av mammas berömda tårtor
och som tack fick jag välja nåt från gästernas hittegodsavdelning.
Du anar inte vad som finns där inne.
Diamanter, ringar, kubanska cigarrer, en leguan som…
-Och du valde det där örhänget? -Precis!
Jag tingade det så fort jag såg det.
Drömmar blir sanna här.
Så om det verkar som om nåt är utom räckhåll,
sträck dig lite längre.
Bra råd.
Hemskt örhänge. Men bra råd.
Inget i livet borde vara så här svårt.
Jag beklagar det här.
-De brukar serveras öppnade. -Nå, var försiktig. Gör dig inte illa.
Kan jag hjälpa dig, ms Davies?
Jag vet inte Råkar du ha en extra flasköppnare på dig?
De kom med hinken, men vi hittar ingen öppnare.
Gör han ett magiskt trick?
Han kanske förvandlar den till en margarita.
Bravo.
Det är ett gammalt trick. Det funkar bara i Mexiko.
Dollarn är starkare här.
Det var roligt.
-Han är rolig. -Han är rolig.
-Är du ny? -Det här är faktiskt min första dag.
Nå, du fick en bra start.
Hörni, det här är vår nya Héctor vår protektor.
Låt mig presentera…
Ursäkta, vad heter du?
Máximo den… Bara Máximo.
Máximo den bara Máximo.
Det var uselt. Du får jobba på namnet. Det här är mina vänner, paret Bennett.
De har just kommit hit ända från Schenectady.
Kan du visa dem till deras stuga?
-Och ta väl hand om dem. -Tack, Diane.
-Det var så lite. -Vad än du behöver, ms Davies.
Du bränner dig.
-Jag bränner mig alltid. -Jag ser det.
Då var vi framme.
Det här är perfekt.
Åh, jag älskar det. Kom och sätt dig.
Är det nåt annat jag kan göra för er?
-Ja. Vi vill ha lite gräs. -Inga problem.
Menar… Menar ni från golfbanan, eller från gräsmattan eller…
Kul.
Nej. Hon menar Marie och Anna. Weed.
Acapulcos guld. Comprende?
Åh, jag förstår. Ni ber mig att skaffa droger åt er?
Ja.
Vi har fem barnfria dagar och vi vill bli höga.
Tänker du hjälpa oss, Máximo, eller ska vi be Héctor fixa det?
-Behöver ni mig, mr Bennett? -Gör vi det, Máximo?
Nej.
När behöver ni er medicin?
Acapulcos solnedgångar är en fantastisk upplevelse att skåda.
Och vi vill vara stenade när det sker.
Bäst du skyndar. För om vi missar solnedgången
blir det no bueno, amigo.
Okej, jag kommer strax.
Plötsligt befann jag mig i en hemsk situation, Hugo.
Om jag inte hjälpte ägarens vänner, kunde jag få sparken.
Om jag åkte fast med droger, kunde jag också få sparken.
Jag var tvungen att navigera försiktigt.
Hej, Beto. Jag heter Máximo. Jag är ny här.
Några gäster bad mig just att hämta nåt åt dem.
Jaha, du vill ha en meny.
Nej, det här står nog inte på menyn.
Det är en växt, men jag kan inte säga vilken.
Jag förstår.
-Javier! Kom hit. -Vad är det, Beto?
Hör på, Máximo här behöver en växt, men han vet inte vad den heter.
En inomhus- eller en utomhusväxt?
Jag vet…
Den tillhör snarare örtriket. Den gör en avslappnad…
Jag fattar.
Juanita! Kom hit!
Juanita älskar att göra olika sorters iste.
-Vad smakar det som? -Nej, det är inte ett te.
Vanligtvis inte. Och det kanske inte är…
-…tillåtet. -Det här var klurigt.
-Man får rådbråka hjärnan. -Okej, bara så vi är på rätt spår,
det är en växt, men vi vet inte vilken. Och det är en ört, men inte ett te.
-Basilika! -Dragon.
-Koriander! -Det måste vara basilika.
-Tyvärr, det var en kuggfråga. -Koriander!
Alla har rätt! Hurra!
Jag älskar att jäklas med de nya.
Ja.
Memo! Jag har ett problem.
Jag måste hitta weed till några av Dianes vänner, annars får jag sparken.
Men jag vet inte var man får tag på det. Vad ska jag göra?
Tja, Lupe kanske har lite bland hittegodset.
Jag väntar här.
Hej, Lupe.
Jag är Máximo, Memos bästa vän.
Det råkar inte vara så att du har nån marijuana bland hittegodset?
Nej, jo. Ja, jag har lite.
Vad ger du mig för det?
Bara i morse, gav revisorn Jorge en tand för en Rolex.
Varför ville du ha hans tand?
Jag struntar i hans tand.
Jag ville bara se hur gärna han ville ha det jag hade.
Tja, jag har inget värdefullt att ge dig.
Jag har bara några mynt, några måltidskuponger,
min pappas skapular…
Få se.
Och hur viktigt är det här halsbandet för dig, grabben?
Väldigt viktigt. Mer än du kan ana.
Ge hit det.
Nej. Det här?
Japp.
Du vill inte ha det här. En tand, kanske? Jag använder inte ens den här.
Mitt erbjudande går ut om tre…
Snälla, Lupe, vad som helst annars.
Två…
Jag ber dig. Gör inte så här mot mig.
Ett…
Varsågoda. Med flera minuter tillgodo.
Bra jobbat, Máximo.
Bra gjort, grabben.
Jag hoppas det smakar.
Jag kunde knappt tro vad jag hade gjort.
Alla mammas farhågor blev verklighet på min allra första dag.
Jag kände mig hemsk.
Máximo.
Och?
Hur var din första dag?
Inte toppen.
Jag var tvungen att göra…
…lite dåliga grejer.
Du? Visst, säkert.
Vad för "dåliga grejer" gjorde du?
Jag bytte pappas skapular mot droger till en gäst.
Det var som fan!
Och mamma säger att jag är problembarnet?
Jag känner mig hemsk, men jag hade inget val.
Eller, jo, jag hade ett val, men jag ville inte få sparken.
Sara, tycker du att jag är en dålig person?
Nix.
Irriterande? Ja. Men dålig? Inte ens lite grann.
Jag vet att oavsett vad som händer där
så gör du det bara för att vi ska få ett bättre liv.
Och kanske en cabriolet.
Ja, det också.
Tack.
-Vad för slags droger? -Färdigdiskuterat.
Máximo.
Är allt som det ska?
Ja. Jag bara…
Jag vet inte om jag känner mig bekväm här.
Jag tror att jag hade en uppfattning om
hur det skulle vara att arbeta på ett sånt här ställe.
Men det är…
…inte så.
Jag förstår.
Hur har du klarat det?
Jag menar, med tanke på det du har sett och varit delaktig i under dessa år.
Det har varit en stor ära att arbeta på det här hotellet.
Det har gjort mig stolt. Gett mig en känsla av meningsfullhet.
Och tillräckligt mycket pengar för att ge min familj ett bättre liv.
Men på grund av min hängivenhet till det här stället…
…har jag även offrat mer än jag nånsin hade förväntat mig.
Men på nåt sätt känner jag mig lyckosam varje dag jag är här.
Det låter som om du offrat mycket för att arbeta på Las Colinas.
Varje dröm har ett pris.
Jag var villig att ta risken.
Är du?
Tack så mycket för den här möjligheten, ms Davies.
Det var en dröm att få arbeta här.
-Jag tror bara inte jag kan… -Där är han!
Máximo den bara Máximo.
Jag tror att jag börjar gilla det namnet.
Godmorgon, mr och mrs Bennett.
Om ni ursäktar, så skulle jag vilja prata med ms Davies.
-Diane, den här killen är fantastisk. -Ett riktigt fynd.
Han arbetar så hårt, är så hängiven…
-Nåt litet från oss. -Tack.
Tvåhundra dollar?
-Det har du förtjänat, kisen. -Det har du verkligen.
Máximo? Var det nåt du ville säga mig?
Det var ett avgörande ögonblick för mig, Hugo.
Pengarna eller mina principer?
Tillbaka till busstationen eller ut i det okända?
Min mors godkännande
eller min familjs finansiella framtid?
Överraskning!
-Vad händer? -Vad är det här?
-Jag behöver inte de där. -Prova dem åtminstone. För min skull.
Vad tycker du?
Jag tror… att jag kan se igen.
Máximo, du är så stilig!
Sara!
Varför är du så konstigt klädd?
Åh, toppen, Máximo. Mamma kan se igen.
De här glasögonen ser dyra ut, Máximo. Hur fick du tag på dem?
Jag sa ju att jag kunde tjäna bra på det här jobbet.
Men glasögonen är bara en snabblösning.
Vi måste fortfarande ta dig till en riktig ögonläkare.
Máximo, nu när jag kan se dig rakt i ögonen, säg sanningen.
Gjorde du nåt för att få de här pengarna…
…som jag inte skulle vara stolt över?
Mamma, du vet att jag inte kan ljuga för dig.
Inte på något sätt.
Och det var så min resa började.
Vänta. Det kan inte vara hela historien.
Jag vill höra mer.
Som till exempel, vad hände med Julia?
Och abuelitas ögonproblem.
Och ditt jobb nu när du uppenbarligen hamnat på Dianas goda sida.
Kolla vem som gillar min födelsedagspresent trots allt.
Följ med mig.
Vad är allt det här?
Svaren på dina frågor.
Här.
Jösses, vilken tjock bok.
Precis vad jag sa till henne.
Hugo, min pojke.
Ibland händer oväntade saker i livet.
Máximo. Máximo.
-Vad är det här? -Det kallas för bok.
Ja, så pass mycket vet jag.
Varför ger du den till mig?
Jag tänkte att du skulle vilja läsa en av klassikerna.
Om du gillar den kanske vi kan starta en bokklubb eller nåt.
Är de alltid så här tjocka?
Var glad att jag inte gav dig Krig och Fred.
Titta inuti den.
MÁXIMO - VÄLKOMMEN TILL LAS COLINAS! JULIA
Tack.
Det var väldigt snällt.
Nå, läs kapitel ett till slutet av veckan, för du kommer få ett prov.
Memo, att arbeta här kommer vara bra för oss, eller hur?
Det kan du ge dig på.
Lupe sa att på min födelsedag får jag tvätta mina egna kläder här.
Jag säger bara det.
En dag ska jag köpa en av villorna uppe i bergen,
och du ska köpa den bredvid.
Och jag, du, min mamma, Sara, din familj, den kusin du bestämmer dig för,
och Julia ska leva lyckliga i alla våra dar.
Det är möjligt. Kanske inte det där med Julia,
-men resten skulle kunna hända. -Varför säger du så?
På grund av Chad? Vem är Chad, förresten?
Mamma! Bilen är här!
Tack, Chad.
Snälla, kalla mig inte mamma framför gästerna.
Kallade han just Diane för mamma?
Om han gjorde det betyder det att pojkvännen till tjejen jag gillar
är dessutom hotellägarinnans son.
Och det är no bueno, amigo.
Vi ska ju inte prata spanska på hotellet, du minns?
Undertexter: Victoria Emée.