Žiūrėk, Hjugai.
Pataikysiu kamuoliuką į kaimyno jachtą.
Jie mėgsta rengti triukšmingus vakarėlius vėliais vakarais.
Mane nervina,
kad į juos nekviečia manęs.
- Pataikei? - Nea.
Bet pataikiau į savo jachtą.
Toks jau tas gyvenimas.
Ne visada būna taip, kaip tikiesi.
Bandysiu spėti.
Kita istorijos dalis bus pamoka man?
Ne. Tai bus visiškai kitokia pamoka.
Nesvarbu, ką bedarytum,
geriausią rezultatą pasieksi tada, jei veiksi bendromis pastangomis.
Aišku. Bendromis pastangomis. Supratau. Galiu dabar aš mušti…
Dirbau Las Kolinase jau kelias savaites.
Jaučiausi devintame danguje.
Ir, kaip visada, labai gražus.
Sarape.
Man labai gaila, kad liksi viena namie,
kai mums su mama teks dirbti visą savaitgalį.
Tau tikrai nebus liūdna?
Kaip nors išgyvensiu.
Nori cigaretę?
Tie snobai mane atleido.
Galit patikėti?
Mergele Marija, atleisk man.
Šitokį kelią sukoriau iki Plajaso tik tam, kad jie mane atleistų.
Pareiškė, kad aš blogai matau.
- Ne. Man labai gaila, mama. - Ne. Tai dabar būsi namie?
Aš jiems pasakiau: „Jūs patys nieko nematot, aišku?
O aš turiu akinius.“
Bet jie vis dar pyksta dėl to, kas nutiko aną kartą.
Jie tokie smulkmeniški.
Kam nepasitaiko? Bet kas gali supainioti baliklį su kilimo valikliu.
Garbės žodis, tas išbalintas persiškas kilimas - šimtąkart gražesnis!
Negaliu patikėt, kad mama neteko dar vieno darbo.
Net ir su akiniais ji mato vis blogiau ir blogiau.
Reikia kažką sugalvot, kad greičiau uždirbčiau pinigų.
Tu būtinai ką nors sugalvosi. Juk tu - Maksimas Galjardas.
Kai buvai dešimties metų,
pardavei visus marškinėlius su klaidingu užrašu „Apakulkas“.
O tu esi optimistas, ar ne?
Tai - vienas geriausių mano bruožų.
Optimizmas ir dar kerintis žvilgsnis.
Atsiprašau, amigos.
Koks gražus mocas.
Iš kur Hektoras turi tiek pinigų?
Jis dirba tą patį darbą, kaip ir tu.
Done Pablai, galiu sutrukdyti?
Prašau angliškai. Ir trumpai.
Gerai.
Norėčiau jūsų paklausti.
Kodėl man tenka dirbti su mažai pasiturinčiais svečiais,
kai tuo tarpu Hektoras susiranda didžiausius išlaidautojus?
Hektoras nesusiranda išlaidautojų.
Jis juos susikuria.
Susikuria. Žinoma.
Kaip aš nesupratau. Labai išmintinga.
- Nesupranti, apie ką aš. - Visiškai.
Eime.
Tada atsisukau į Čaką Norisą ir pasakiau:
„Aš jai nieko nesakysiu. Priešingu atveju klius mums abiem.“
Sveiki, done Pablai. Kokiu reikalu?
Betai, kaip Maksimui sekasi dirbti prie baseino?
Niekas, tikrai niekas
neįsiūlo mūsų svečiams daugiau šaltos arbatos ir limonado, kaip jis.
Nesišypsok, vaiki. Tai - įžeidimas.
Maksimai, žinai, kiek mes uždirbam už limonadą?
Centus, Maksimai. Centus.
Klausau jūsų. Aš - jūsų paslaugoms.
Štai. Žiūrėk, kaip dirba Hektoras.
Traškučiai su aštriu padažu. Gerai.
Kas, jei pasiūlyčiau jums po kokteilį „Margarita“ su mangų sultimis,
kad iškart pajustumėt atostogų dvasią?
- Skamba viliojančiai. - Tikrai nepasigailėsit.
Ne visiems tai siūlau,
bet, spėju, abu turite išties rafinuotą skonį.
Todėl siūlyčiau kokteilį su aukščiausios rūšies išlaikyta tekila.
Tik jums.
Labai norėčiau paragauti.
Nudžiuginot mano širdį.
Tuojau grįšiu.
Nepamiršk, Maksimai,
mūsų svečiai yra labai turtingi.
Jie nori malonių įspūdžių,
bet kartais tenka jiems apie tai priminti.
Turėjau tikslą.
Jei svečiams reikia malonių įspūdžių,
aš būtinai tuo pasirūpinsiu.
Taigi…
tavo darbas buvo įtikinti žmones išleisti kuo daugiau pinigų?
Būtent.
Kuo daugiau pinigų išleis svečiai,
tuo didesnius arbatpinigius gausiu.
Visiems gerai.
Tik ne svečiams, žinoma, Jie praranda nemažai pinigų.
Tai vadinama papildomu pardavimu.
Kai donas Pablas man paaiškino apie papildomą pardavimą,
supratau, kad tai - puikus būdas uždirbti daugiau pinigų.
Tikrai yra iš ko rinktis.
Fachitos čia - fantastiškos, o trisluoksnis sumuštinis - išties skanus.
Bet pabandykit įsivaizduoti:
jūs žvelgiat į vandenyną
ir valgot jūros gėrybes, kurios ką tik plaukiojo.
Jūs užsisakote ne jūros gėrybes,
jūs užsisakote vandenyno dvelksmą.
Girdi?
Bus gerai ir trisluoksnis sumuštinis.
Norėčiau sumuštinio ir galbūt kalmaro žiedų.
Labai gerai.
Einu paplaukioti.
Atsiprašysiu.
O jums, pone?
Nieko, negaliu valgyti. Labai nervinuosi.
Net vidurius sutraukė.
Kodėl?
Rytoj mes išvykstam, o vakare esu suplanavęs jai pasipiršti.
Nuostabu. Sveikinu.
Ačiū.
Galiu paklausti, koks planas?
Palauksiu saulėlydžio ir paplūdimyje jai pasipiršiu.
Tikiuosi… jai patiks.
Palauk. Minutėlę.
Kuo mano planas negeras?
Viskas gerai.
Na, ne trigubas platininis piršlybų paketas, žinoma.
Bet nieko tokio.
Kai kurie žmonės galvoja, kad tai nėra ypatingas įvykis.
Ne! Labai ypatingas.
Kas tame trigubame platininiame pakete?
O kaip tu manai?
- Muzika? - Muzika. Žinoma.
- Aišku. Šampanas? - Šampanas!
Šampanas liejasi laisvai.
- Ir gal dar gėlės. - Fejerverkai!
Fejerverkai? Nuostabu. Galvojau, kad gėlės.
Kiek tai kainuos?
- Vieną… - Vieną tūkstantį?
Taip, tūkstantį dolerių.
Bet įspėju,
viskas tik todėl, kad ši moteris - tokia ypatinga.
Ypatingesnės už Ketę su žiburiu nerasi.
Susipažinome vaikų darželyje, kai ji mane nustūmė nuo pakabintos padangos.
Keturios siūlės.
Tada ir supratau, kad ji man skirta.
Tuojau parodysiu.
Mūsų išleistuvės mokykloje.
Tema buvo „po žvaigždėmis“.
Šokom pagal dainą „Wonderful Tonight“. Tai - mūsų daina.
Gerai, tu mane įtikinai.
Atnešiu sąskaitą ir viską paruošiu ypatingajam vakarui.
Nuostabu!
Kaip gerai, kad tave radau!
Tu mane ne radai, tu mane sukūrei.
Iki greito.
Operacija „Papildomas pardavimas“ prasidėjo.
Mintyse jau skaičiavau pinigus.
Nenormalūs žmonės.
Aš puikiai viską matau.
Mam, aš žiūriu televizorių.
Mama.
Žinai, kur labai nešvaru?
Mano kambaryje.
Mačiau. Jau sutvarkiau.
Mama, tau - išeiginė.
Gal nesitvarkyk šiandien? Na, nežinau, galėtum pailsėti.
Man patinka tvarkytis.
Kai buvau tavo amžiaus, maldaudavau mamos, kad leistų man išplauti grindis.
Kas? Jei nori žinoti, sakau tiesą.
Einam pasivaikščioti.
Nusivesiu tave į vieną vietelę.
Kodėl mane čia atsivedei?
Nori, kad aš dar ir apkursčiau?
Pala.
Iš kur tu viską žinai? Juk tavęs ten nebuvo.
Devyniasdešimt procentų yra faktai, kuriuos išgirdau vėliau.
Dešimt procentų - poetinė laisvė.
Labai džiaugiausi savo būsimu papildomu pardavimu.
Chulija, nė už ką nepatikėsi.
Vienam vyrukui pardaviau trigubą platininį piršlybų paketą.
Mes pardavinėjam piršlybų paketus?
Ne. Aš jį sugalvojau.
Kam apie tai pasakyti, kad išrašytų sąskaitą,
viską suorganizuotų, surengtų ir atiduotų man mano dalį?
Jei pardavei kažką, ko mes nesiūlome,
pats viską ir turi organizuoti.
Ne. Tik ne aš.
Neturiu žalio supratimo, ką daryti.
Maksimai, aš nejuokauju. Visų pirma, trigubas platininis?
Koks kvailys galėtų susiviliot tokiu keistu pavadinimu?
Antra, tu rizikuoji poilsio centro reputacija.
Sąskaitas išrašinėja Čadas.
Jis įsius, kai pasakysi jam, ką pardavei.
Ką tu pardavei?
Trigubą platininį piršlybų paketą.
Trigubą platininį piršlybų paketą?
Skamba…
labai neblogai!
Surašyk, kas į tą paketą įeina,
o aš išrašysiu sąskaitą.
Mažute, negalėsiu su tavim papietauti,
nes mama nori, kad padėčiau jai nusipirkti mašiną.
Kam tu jai reikalingas?
Mielasis, man teko tavo mokyti, kaip pakeisti nuleistą padangą.
Ji prašė nupaveiksluoti ją sėdinčią mašinoje,
kad žinotų, kurioje atrodo gražiausiai.
Ką gi. Jau bėgsiu.
Atiduosi tą sąrašą vėliau, kad galėčiau išrašyt sąskaitą.
Primink, kuo tu vardu? Meksikas?
Maksimas.
Meksika yra valstybė, kurioje gyvename.
Tiksliai.
Sąrašą? Kokį dar sąrašą?
Aš negaliu planuot piršlybų.
Nuo ko man pradėti?
Aš tau padėsiu. Eime.
Tiksliai.
LAS KOLINASAS
Kodėl šitie kambariai negyvenami?
- Gal čia vaidenasi? - Ne.
Tiesiog niekaip nesibaigia remontas.
Poilsio centras neturi tiek pinigų, kaip tu įsivaizduoji.
Piršlybos gali vykti štai ten, prie pavėsinės.
O gal ant uolos prie sodo?
Ten saulėlydžiai - patys gražiausi.
Uola - puiki mintis. Ačiū.
Tai štai kur slepiesi nuo darbo?
Ne. Supranti, vestibiulyje
privalau visad šypsotis,
net jei norėčiau perplėšti svečiui gerklę.
Kad taip nenutiktų,
ateinu čia
ir piešiu.
Darau rūbų ir modelių eskizus.
Aš visad norėjau dirbti mados srityje.
Parodysi man?
Tu rimtai?
CHULIJA
Nieko sau.
Labai gražu.
O tu turi talentą.
Ačiū.
Norėčiau skirti tam daugiau laiko, bet…
bet tai tik…
neįgyvendinama svajonė.
Kodėl neįgyvendinama?
Tai neįmanoma, Maksimai.
Kai atsikraustėme čia iš Medeljino,
maniau, įsidarbinsiu čia, užsidirbsiu pinigų
ir pasinersiu į madą.
Bet praėjo jau treji metai…
o aš tebedirbu registratūroje.
Nežinau, ką man daryti.
Klausyk,
kai buvau mažas,
žmonės man sakydavo, kad darbas Las Kolinase - neįgyvendinama svajonė,
ir, štai, aš čia.
Todėl…
neatsisakyk savo svajonės.
Juolab, kad esi tokia talentinga.
Gerai… vietą jau turime.
Aš padėsiu su gėlėmis, bet tau prireiks ir kitų darbuotojų pagalbos.
Duosiu tau visų jų sąrašą.
Gerai. Papašysiu, kad ir Memas prisidėtų.
Ką jis moka?
Į viską žiūrėti iš gerosios pusės.
Ir dar! Turi kerintį žvilgsnį.
Mam, žiūrėk. Tau patiks. Čia - religinė muzika.
Albumas vadinasi „Defenders of the Faith“.
Judas! Jis išdavė Jėzų!
Ne. Jį išdavė Judas Iskarijotas.
Matai? Čia ne tas Judas.
Gerai.
Nora?
Emilijau?
Taip ir maniau, kad čia tu.
Gerai atrodai.
Kas tave čia atvedė?
Šiaip vaikštinėjam.
Tau patinka „Judas Priest“?
Taip.
Ji juos dievina. Prisiekusi gerbėja.
Na, tuomet albumas - tavo!
Dovanoju.
Ačiū.
Malonu buvo pasimatyti, Emilijau.
Bet mes jau eisim.
Laikas.
Užsuk dar kada.
- Ačiū. - Jei tau patinka rokas,
rekomenduoju „Megadeth“.
Dėl piršlybų kreipeisi į tą, kurį reikia.
Dalyvavau pirmosiose savo pirmos sesers piršlybose,
pirmosiose savo antros sesers piršlybose, antrosiose savo pirmos sesers piršlybose.
Nedalyvavau pirmosiose savo trečios sesers piršlybose,
bet vyrukas taip jaudinosi, kad apsivėmė.
Džiaugiuos, kad manęs ten nebuvo.
- Taip ir darau. Vienas… - Sveikučiai.
- Bet ne. - Padedu mūsų svečiui
surengti piršlybas per saulėlydį,
jis labai norėtų, kad sudainuotumėt „Wonderful Tonight“.
Mielai sudainuosim.
- Ačiū jums. - Už…
Tam tikrą mokestį.
Žinoma.
- Betai! - Sveiki. Ką jūs?
Planuojam vieno svečio piršlybas.
Gal turi kokių minčių?
Žinoma.
Aš galiu pavogti merginą,
o vaikinas turėtų padaryti kažką, kad ją išgelbėtų.
Gal paprasčiausiai pavaišintum šampanu?
Žinoma. Tik ne už dyką.
Kadangi esi poilsio centro renginių planuotoja,
mums reikia tavo pagalbos šiam ypatingam renginiui suplanuoti.
Žinoma, ne už dyką.
Praėjusią savaitę buvo atšauktos vestuvės. Nesileisiu į smulkmenas, kodėl.
Pasakysiu tiek - tegul šuoliais parašiutu užsiima tie, kurie moka.
Trumpai tariant, fejerverkų torito taip ir liko nepanaudotas.
Fejerverkai. Nuostabu.
Ar tai pavojinga?
Palyginus su šuoliais parašiutu?
Taip.
Gavau Čado sąskaitą.
Beliko, kad Džesis ją pasirašytų, ir kokia dalis liks man?
Dešimt procentų? Dvidešimt? Penkiasdešimt?
Patapšnojimas per petį ir arbatpinigiai jo nuožiūra.
Irgi neblogai.
Nematei Džesio?
Ką tik mačiau jį kalbant telefonu, galim nueiti ir pažiūrėti.
Kaip tau patinka „Džeinė Eir“?
Man labai patinka ta Džeinė.
- Tiesiog labai. - Tu jos nė nepradėjai, tiesa?
Ta knyga - tokia stora.
Štai jis.
Bet, tėti, man tai labai svarbu.
Ketė nusipelno pačių gražiausių piršlybų.
Na, taip, suprantu, kad tai - ne tavo reikalas, bet vis dėlto.
Pala.
- Kaip vadinosi tas telefonas? - Telefonas automatas.
Na, toks išmanusis telefonas,
pritvirtintas prie sienos, į kurį reikia mesti monetas.
Nesvarbu…
Nežinau. Dirbsiu keliose pamainose.
Pažadu, aš tau viską grąžinsiu iki cento.
- Panašu, kad Džesis neturi pinigų. - Aišku, kad turi.
Žinau, kad neturiu pinigų.
Tada kaip jis pateko čia?
Taip, mums labai pasisekė, kad laimėjom bažnyčios loterijoje.
Tau neatrodo, kad jis atsakinėja į mūsų klausimus?
Nežinau. Kažkaip keista.
Aišku, Džesis neturi pinigų.
Mano šeima irgi neturi pinigų.
Dar labiau negu jis.
Be to, aš šitaip stengiausi, ir jis sutiko.
Maksimai, jis nė negalvojo apie tai,
kol tu neapsukai jam galvos.
Aš nekaltas, kad moku taip įtikinamai kalbėti.
Klausyk, Maksimai.
Atnešei man pasirašyti sąskaitą?
Mano šeimai žūtbūtinai reikėjo pinigų.
Bet žinodamas, kad Džesis buvo toks pat vargšas, kaip aš,
negalėjau pasielgti kitaip.
Nepyk,
bet negalime tau pasiūlyti
trigubo platininio paketo,
nes mums neužteks laiko pasiruošti.
Na… Na, gaila.
Tikriausiai teks grįžti prie plano A
ir padaryti tai paplūdimyje, ką?
Tikiuosi, Ketė pernelyg nenusivils dėl tokių paprastų piršlybų.
Ačiū už viską, Maksimai.
Dabar, kai pasielgei teisingai, geriau jautiesi?
Žinai, ką?
Nea.
Jaučiuosi blogiau. Daug blogiau.
Kas tas vyras iš plokštelių parduotuvės?
Emilijus.
Kažkada seniai mes susitikinėjom.
Jis buvo tavo vaikinas?
Jis - kietas. Turi nuosavą plokštelių parduotuvę, o tau…
patinka tvarkytis.
Tavo žiniai,
jis yra vienintelis vyras, neskaitant tavo tėčio, su kuriuo bučiavausi.
Kažkada ir aš buvau jauna.
Sunku tuo patikėti.
Žiūrėk, nuotraukos iš mano quinceañera.
Jis buvo tavo vaikinas.
Ir mano palydovas šventėje. Jis buvo labai dailus.
Vėliau vedė merginą iš Tasko.
Mano geriausia draugė Elina. Šokdavom su ja visą naktį.
Šokdavot? Naktį?
- Labas. - Maksimai,
žinojai, kad jaunystėje mama buvo širdžių ėdikė?
Nutilk.
Kas nutiko, sūnau?
- Šiandien buvo sunki diena. - Ne.
Kokio didumo tortas.
Penkių aukštų.
Ne mažiau kaip 200 svečių.
- Taip. - Ir močiutės šeima turėjo tiek pinigų?
Tuojau paaiškinsiu.
Meksikoje,
kai švęsdavome kieno nors quince años arba vestuves,
visi prisidėdavo, kuo galėdavo.
Galima sakyt, mes išradom sutelktinį išteklių panaudojimą.
Čia - Markas. Jis nupirko man puokštę.
O čia - Rosa. Ji nupirko man suknelę.
Klausiausi mamos pasakojimo apie tai,
kaip visi susitelkė, kad surengtų jai įspūdingą šventę,
nors ir iš paskutiniųjų,
ir man netikėtai šovė mintis.
Turiu bėgt į darbą.
Nekenčiu to viešbučio.
Bet, reikia pripažint, jis tapo tikras darbštuolis.
Ir nors Džesis negali leist sau prašmatnių piršlybų,
mes visi galim pasistengt, kad ši diena taptų jiems ypatinga.
Ne dėl pinigų, iš meilės.
Kas su manim?
Aš padėsiu. Galiu padainuot.
Mane išmetė iš mokyklos choro tik todėl,
kad buvau plepys.
Viską padarysim ant uolos. Labai romantiška vieta piršlyboms.
Ne, kai visi sužinojo, kad piršlybų nebus,
Monika nusprendė ten surengti aerobikos pamoką.
Aerobika, ant uolos? Ay, labai pavojinga.
Todėl ir paprašė, kad visi susimokėtų iš anksto.
Kur dar galėtume surengti piršlybas?
Vieta turi būti graži, nuošali ir įsimintina.
- Balkonas. - Skalbykla.
Balkonas! Puiki mintis.
Iki saulėlydžio reikia viską suspėti, tad verčiau paskubėkim!
Skalbykla - irgi labai romantiška vieta.
Nuo tada prabėgo visa amžinybė.
Jaučiuosi tokia sena.
Ne, tu tebesi jauna.
Ir regėjimas tavo geras.
Tau nereikėjo akinių, kad pakomentuotum visas nuotraukas.
Jei atvirai,
aš jų beveik neįžiūriu.
O galiu pakomentuoti tik todėl, kad prisimenu jas mintinai.
Aš netenku regėjimo, ir tai mane labai gąsdina.
Žinai, ką?
Sugalvojau vieną dalyką. Einam.
Dieviškai gražu.
Kartais tu būni tikras angelas.
Kaip gerai, kad dar negirdėjai savo naujojo „Judas Priest“ albumo.
Neužkliūk.
Atsargiai.
Sveiki.
Ką? Džesi, kabanti padanga?
Laikas namo man
Taip skauda galva
Tiksliai nepamenu žodžių, kuriuos Džesis tada ištarė.
Pamenu tik tiek,
kad padėjom dviem įsimylėjėliams patirti nepamirštamų įspūdžių.
Miela mano Šiąnakt tu nuostabi
- Taip! - Taip!
Ak, miela mano
Šiąnakt tu nuostabi
- Šiąnakt - Taip.
Atšvęskime.
Ačiū tau, Maksimai.
Negaliu patikėt, kad tau pavyko viską suorganizuoti.
Net kabančią padangą.
Tiksliai, iš kur tu gavai tą padangą?
Turiu pažįstamą.
Ji pasakė „taip“!
Jis tai sako visiems, ką sutinkam.
Tu buvai teisus, man tikrai nereikėjo taip nervintis.
- Ačiū! - Sveikinu.
Kas jis toks?
Susipažinau su juo bare. Jis mane išklausė.
Puiku.
Tik pažvelk. Dabar mes tikrai po žvaigždėmis.
Taip. Beveik taip pat gražu, kaip buvo sporto salėje.
- Tik kvapas geresnis. - Taip.
Dvi taures šampano.
Žinoma. Į kurį kambarį?
Aš už jį sumokėsiu.
Pigiausio, prašau.
Žinai, ką, Maksimai?
Baro sąskaita.
Ačiū, Betai.
Man patinka tas vaikis.
Mano mama baiminosi, kad poilsio centras mane pakeis.
Bet galbūt, tik galbūt…
Galėjo būti ir atvirkščiai.
Šaunuolis, pone Ročesteri.
Tai - veikėjas iš „Džeinės Eir“,
kurios dar nepradėjai skaityti.
Grįžęs namo iškart griebsiu ją skaityti
vien tam, kad sužinočiau, ar tai buvo komplimentas.
Sveika, gražuole. Gal pašoksim?
Mielai.
Tas gringo nemoka šokt.
Nea.
Visiškai nemoka.
Trigubas platininis.
Išvertė Laima Banionienė