Tam si mi dala knjigo Jane Eyre.
Najbrž edina knjiga, ki si jo prebral.
Za tisto lončnico sem se skrival
in te opazoval med delom na recepciji. Nisi vedela.
Vedela sem. Vsi so vedeli.
Diane me je vprašala, ali hočem prepoved približevanja.
Res?
Ne morem verjeti, kaj je zdaj v moji prvi trgovini.
Spomin na to, kaj je bilo tu nekoč,
je še vedno tu.
Si se kdaj vprašala, ali se je mogoče vrniti v tisti čas?
Podoživeti tista čustva?
Ne vem, Máximo.
Veliko let je minilo in veliko se je spremenilo.
Midva tudi.
Mogoče to, kakršni smo v srži,
ostane enako.
Zelo romantično.
Reči moram...
Lepo te je videti.
Zadovoljen se mi zdiš.
Se boš oglasil?
Ne, ni govora. Hočem reči, to je...
Moji družabniki, ki vedo, da sem na dopustu.
Kličejo me lahko, samo če je nujno.
Mogoče se bom raje oglasil.
- Ali pa ne. Ampak mogoče? - Oglasi se, v redu je.
Oblikovati moram glavno trgovino v Milanu,
- a sem izklopila telefon. Oglasi se. - Prav.
- Pozno je že, zaključiva večer. - Res? Ni nama treba.
Tu Máximo. Takoj bom.
Trenutek.
- Lahko noč, Máximo. - Ne.
Kaj?
Kako sem neumen, butec sem.
Zamočil sem pri Julii.
Namesto da bi zadnji dan v Acapulcu zajtrkoval z njo,
sedim z vama, burkežema.
Vsakič, ko bi lahko ravnal prav pri Julii, zamočim.
Zakaj, Hugo? Je usoda taka, da se preteklost ponavlja?
- Če poznaš osnovno zgodovino sveta... - Bilo je dan po orkanu.
Vsi so pospravljali po razdejanju.
- Ujel si se v past. - Ja.
Nebo se je zjasnilo,
ko so moji prišli domov. Nevihto so prestali na avtobusni postaji.
Memo in Lorena sta praznovala drugo nenavadno snubitev.
GENERALNI DIREKTOR
Chad je začel delati kot generalni direktor.
Vse je bilo spet normalno.
Razen neke malenkosti: te, da sem vse uničil.
Zaradi mene je Alejandro Vera ukradel Knjigo skrivnosti.
Hotel sem jo dobiti nazaj.
Máximo.
Vstopi.
Sedi.
Oprostite, hotel sem...
Najprej mora posoda izzveneti.
Zdaj.
Veliko mirnejši sem in bolj zbran.
Kaj lahko naredim zate?
Vem, da ste vzeli knjigo iz don Pablove pisarne.
Nujno, nujno, nujno jo rabim nazaj.
Zelo si poudaril "nujno". Ne morem ti je vrniti.
Ukradli ste jo. To ni zakonito.
Ni zakonito?
Je hraniti zaupne podatke o gostih zakonito?
Ali te podatke uporabljati za izsiljevanje?
Pomagal sem vam pri Delgadu. Knjige ne rabite več.
Ker sem izvedel določene stvari,
sem se odločil spremeniti strukturo lastništva.
Vse osebje bo ostalo,
Diane in don Pablo pa morata do konca dneva oditi.
Kaj? Ne morete...
Vznemirjaš me, Máximo.
- G. Vera. - Veš, kaj rabiš za uspeh v poslu?
Koliko takih najinega videza je uspešnih v življenju?
Naredil bom, karkoli bo treba, da premagam kogarkoli.
- Zgodba se ne bi smela tako končati. - Kakšna zgodba?
Tvoja, Máximo? Ali njuna?
Občudujem tvojo vdanost Diane in don Pablu.
Vendar ni na mestu.
Lahko greš.
PUNCE SO SUPER
Ven.
Mama je hotela razvedriti Saro,
ki je bila še vedno žalostna zaradi Aide.
- Krasno novico imava! - Se selimo v New York?
Manj krasno novico imava!
V spričevalu imaš same petke.
Rekla sem, da gremo praznovat v Las Colinas, če boš imela petke.
Ker si mislila, da to ni mogoče.
Pa se je vseeno zgodilo.
Nič ne rabim, zadovoljna sem, da sem tu in se učim.
- Saj že imaš same petke. - Za debatni turnir.
Šele čez nekaj mesecev bo. Hčerke sploh ne poznam več!
Mama, ne rabim nobel večerje. Zdaj ko je moja ljubezen mrtva
in je ta del mojega življenja za vedno minil, rabim samo te knjige.
In balone.
Vsaj baloni so ji bili všeč.
Máximo!
Končno si nam naklonil svoj čas.
Razdejanje po orkanu ne bo kar izginilo. Zato začni pomagati, pa hitro.
Dulce, tvoj šef sem. Ne moreš mi ukazovati.
Ne še. Nekega dne pa...
- Kmalu. Zelo kmalu. - Prav.
- Nisem imel časa za igrice. - Prav?
Prijateljema sem moral povedati, kaj sem naredil.
To sem si predstavljala bolj zabavno.
- Dobro sta sprejela. - Obstaja Knjiga skrivnosti?
In si jo dal Veri? To je grozno.
Vem. Mogoče najhujše, kar sem kdaj naredil.
Vsekakor.
Je v Knjigi skrivnosti veliko zvezdnikov?
- Se lahko posvetimo temu, da sem grozen? - Zelo se posvečam temu.
Kako si mogel! Po vsem, kar sva govorila?
Nekaj od tega se je zgodilo, preden sva govorila.
Izgubil sem se. Zdaj pa je knjiga v Verovem apartmaju.
- Kot tempirana bomba. - Pa kakšna bomba!
Samo iz radovednosti, je kaj o Lindi Hamilton? Duran Duranu?
Je notri gospa T?
Praviš, da je knjiga v Verovem apartmaju?
Vzemimo jo nazaj.
- Preden jo uporabi. - Vera ima varnostnika.
In? Diane je naredila veliko zame. Vsaj poskusiti jo moramo dobiti nazaj.
Tako se je začel veliki rop Knjige skrivnosti leta 1985.
Alejandrova soba je previsoko, da bi šli vanjo po lestvi.
Torej bomo morali skozi vrata.
Odlično znam pritegniti pozornost.
Zamotil ga bom.
Na pomoč! Prosim, pomagajte!
Nikogar nočem motiti pri delu, ampak voziček s prtljago je padel name.
Zdaj pa se ne morem rešiti izpod težkih kovčkov.
Pomagaj! Sploh če si izurjen varnostnik!
Oprostite, nisem naročil sobne strežbe.
Dobra novica je, da so na jedilniku še druge stvari.
Stoj. Se res moraš obleči tako seksi?
Nekako ga moram zamotiti. Vedno sem hotela biti Bondovo dekle.
Sodeluj z mano.
- Nisi poskrbel za stražarja? - Sem, ampak kaj, če ima brata dvojčka?
Ojej.
Julia, zdaj!
- Uspelo nam je! - Oja.
Vero si umorila?
Alejandra Vero si ubila?
Máximo!
Povsod sem te iskal.
Karkoli že nameravate, nikar.
Knjigo skrivnosti moramo dobiti, preden bo prepozno.
Je že prepozno. Vera ta hip govori z Diane.
Kaj? Ne.
Don Pablo, nekaj vam moram povedati. Jaz sem kriv za vse.
Saj že vem, Máximo. To sem vedel že včeraj.
Ampak kar je, je.
Zdaj pa mi oprostite.
Samo nekaj ur imam, da uredim stvari.
Danes je moj zadnji dan.
Zakaj se ti zdi, da imam kaj s to smešno knjigo? Ali da vem zanjo?
Mogoče je roman, ki ga pripravlja don Pablo.
Zelo ustvarjalen je.
Nekoč je vežo napolnil s snegom in skoraj uničil tla.
- A je bilo vredno. - Občudujem tvoje prepričanje.
Težava je, da sem v njej tudi jaz. S podatki, ki si jih poznala samo ti.
Zaupal sem ti jih na zasebni večerji.
Vidim, za kaj gre.
To delaš, ker sem te zavrnila.
Zelo možato od tebe.
Sploh ne.
Hotela si strogo posloven odnos. To spoštujem.
Ampak posle opravljam takole.
Dve možnosti imaš.
Prva: tvoj delež hotela bom odkupil po pošteni tržni ceni.
Dodal bom 10 %, da ne bo zamere.
Osebju povej, kar hočeš, in odidi, kakor hočeš.
Kakor hočem? Resno?
Drugič: vsem bom povedal, kaj si naredila.
Tvoj sloves bo omadeževan,
gostje ti bodo obrnili hrbet, hotel bo propadel.
Lahko ga bom odkupil za veliko nižjo ceno.
Povej, Diane. Kako se boš odločila?
Ne morem verjeti, da Diane in don Pablo odhajata.
Čakaj. Diane je lastnica moje trgovine. Moram iti tudi jaz?
Dvomim, da se bo Vera znebil nekoga, ki prinaša največ denarja.
- Rekel je, da bo obdržal osebje. - Oddahnila sem si.
Vsaj drug drugega imava.
Veš, Julia. Odpoved bom dal.
Vse to se je zgodilo, ker sem se bal, da bo Dulce postala operativna vodja.
Pripravljen sem bil na vse, da jo ustavim.
- Ne. - Tudi izdati svojega mentorja.
- In prijatelja. - Ljubezen moja.
- Nesreča je bila. - Nesreča ali ne. Glej, kaj sem naredil.
Ni mi všeč, kakšen postajam. Tudi tebi ni.
Če bom ostal, bo samo še huje.
Zato bom Veri povedal, da sem tu opravil.
Zato vem, da si pravi zame.
- Za skupaj sta, stric. - Hotela je, da si čim boljši.
Vem, verjemita.
Joe, preden gremo, bi lahko...
Prehitel sem te, šef.
Tip na recepciji mi bo povedal, kje je Julia. Pa če bom moral zaropotati.
- Zaropotati? - Bolje, da ne veš.
Kaj, če ne dobim druge službe? In bom moral po plaži prodajati pite?
Potem bodo to najboljše pite na svetu.
Mogoče pa boš vodil eno od mojih številnih trgovin po svetu.
Ja, tisto v Parizu.
Prav, ampak najpomembnejša bo v Milanu.
Golobčka! Diane je sklicala sestanek osebja.
Gotovo je pomembno.
Ne morem te nehati gledati. Kot bi bil poročen z drugo žensko.
Saj ne, da to hočem. Ti si, ampak boljša.
Ne boljša. Drugačna. Pa tudi enaka.
Povedati hočem, da sem zaljubljen v vse oblike Nore.
V redu je, vem.
Recimo, da imam zadnje čase več časa zase. Hvala, ljubček.
Kaj delamo tu? Vesta, da nočem praznovati.
Čisto rada jem ostanke doma.
Ostankov ni več. Sinoči sem bil lačen, oprosti.
Živjo, Sara.
Tokrat imam vodoodporen flomaster. Da se številka ne bo izbrisala.
Tvoja mama mi je vse razložila.
Ti si to naredila?
Nič takega ni bilo.
To ni bilo čisto res. Nasprotno.
- Stanuje pri vas Aida? - Aida?
Stanuje pri vas Aida? Hvala.
Mama in Esteban sta ves dan iskala Aido.
Začela sta z zadnjimi številkami: 000.
Dober dan, pri vas stanuje Aida? Imate pri vas Aido?
Pri številki 692 jima je končno uspelo.
Živjo. Tu Sarina mama.
Živjo.
Kaj delate tu?
Kako to misliš? Sarina večerja presenečenja.
- Obljubil si nam najboljšo mizo. - Zdaj se spomnim.
Oprostite, danes je norišnica.
- Ojla? - Pojdimo!
Prosim, usmerite pozornost v prvo nadstropje. Diane Davies.
Pozdravljeni moji lepi srčki.
Hočem, da prvi izveste,
da kljub temu, da imam rada prav vse v tem prostoru
in sem uživala v svoji službi v Las Colinasu...
Napočil je čas, da grem naprej in zapustim letovišče.
- Kaj se dogaja? - Ne bojte se, to ni konec,
ampak nov začetek.
Ostala bom v Acapulcu
in odprla verigo telovadnic in plesnih studiev za ženske.
Da se bomo počutile dobro v svoji koži.
In se izpolnile.
To!
- Razložila ti bom. - Komaj čakam.
Zdaj ko nisem več vodja Las Colinasa,
mi ne bom več nerodno početi tega.
Zelo zelo dolgo sem čakal, da bom rekel:
Ljubim te, Diane Davies.
Od zdaj naprej
bom znan kot Héctor, drugih žensk nekolektor.
To ni večer za žalost.
Praznujmo, na račun novega lastnika.
Hvala, g. Vera, za gore jastogov in kaviarja.
Kot zadnje dejanje v vlogi lastnice Las Colinasa
sem znova vzela v službo našega radodarnega točaja.
Gospe in gospodje, Beto se je vrnil!
Beto! Beto! Beto!
Nocoj točim samo zgornjo polico. Na račun hotela. Ja!
Ga. Diane. Nekateri se vas bodo spominjali po slogu in velikem značaju.
Jaz se vas bom spominjal po človečnosti.
Hvala, ga. Diane.
O, ne, ne, ne ti.
Nisem še pripravljena na to.
Moja glavna naloga je bila, da ščitim vas in hotel.
Zelo mi je žal, da mi ni uspelo.
Neumnost, don Pablo.
Za uspeh, ki sva ga izkusila skupaj, se lahko zahvalim tebi.
In tu in tam najini knjigi.
Dobro nama je služila.
Potem pa naju je izneverila. Dobro nama je šlo, kaj?
Oja, prav gotovo.
- Boš kaj, ljubica? - Ne, hvala. Nisem lačna.
Že nekaj dni mi hrana ne paše.
Slabo mi je.
- Noseča si. - Kaj?
- Kako to veš? - Ker sem tvoja teta. In vem stvari.
Ko te je tvoja mama nosila,
je pila vodo, v kateri so bili jalapeñi.
Okusno.
Prihod družine in Dianin govor sta me zadržala.
Toda bil je čas, da Veri povem svoje načrte.
Če mi ne bo on prej povedal svojih.
Máximo, tu si. Uživaš z družino.
Bi lahko govorila na samem?
Nočem biti nesramen do tvoje družine.
- Me veseli. - Enako.
Gotovo ste ponosni nanj. Garaški, predan, zvest.
Slišal sem, da ste ga večinoma vzgajali sami, doña Nora. Izjemno.
Frizura je izjemna...
Ja, res je tak.
Žal bo zdaj, v prehodnem obdobju hotela,
veliko sprememb. Nekateri jih bodo težko sprejeli.
Zato upam, da bom imel ob sebi vašega sina
kot novega operativnega vodjo.
Kaj praviš, don Máximo?
Nas boš pustil čakati?
Tega si nisem tako predstavljal
in vem, kaj sem rekel Julii, ampak že dolgo sem sanjal o tem.
Ja.
Ja, sprejmem.
Veliko bova dosegla skupaj. Hotel bo dosegel nove višine.
- Pustil vas bom praznovati. - Hvala.
Operativni vodja.
Don Máximo!
Ne, čudno zveni.
Bravo, Bruce. Springsteen? Ker si "The Boss".
- V moji glavi je zvenelo bolje. - Julia. Ni to super?
Seveda. To si si vedno želel, ne?
- Kaj naj bi rekel pred vsemi? - Nora, čudovito obleko imate.
Ljubica, najlepša hvala!
Oblikovala jo je odlična kreatorka, ki jo poznam.
Julia, Máximo, Máximova družina. Kaj se dogaja?
Letovišče si prodala, medtem ko sem iskal ekološke papaje?
- Vem, da je šok. - Ne.
Kabelska televizija je šok. To je norost.
Če te je Vera vrgel ven, grem tudi jaz.
Še veliko gora moram osvojiti, se podati na številna potovanja.
- Saj se reče "podati", ne? - Tu sem opravila, če mi je všeč ali ne.
Ti pa si našel svoje mesto v Las Colinasu.
Ne veš, kako me to veseli. Zato ne greš nikamor.
- Ampak... - Nobenega ampak.
Vera je moral obljubiti, da te bo obdržal. Potrebujem nekoga od znotraj.
Nekoga, ki bo vohunil za njim. Takoj ko bo naredil napako,
se bo ta kraljica vrnila v svoj grad.
Grad?
Čudno govoriš. Kot Héctor.
Ja... Še nekaj ti moram povedati.
Ni me treba klicati očka. Ne še.
Mami!
Oprosti. Don Máximo.
Živjo.
Hotela sem reči, da je zmagal najboljši.
Na napačnega konja sem stavila. Ali kobilo.
Zato...
Vzela bom svoje stvari in šla.
Stoj.
Mogoče bom obžaloval tole, ampak pokazala si,
da si pripravljena narediti stvari, ki jih jaz nisem.
Dober šef potrebuje dobro desno roko.
Ki zlahka opravi manj prijetna dela.
Ne poznam manj prijetnega od tebe.
Hvala.
Mesto pomočnika operativnega vodje je tvoje, če hočeš.
Čakaj malo. Resno?
Seveda.
V čast mi bo, da ti lahko pomagam, pri čemer hočeš.
Lepo, da si to rekla.
Spomnil sem se, da nisi opravila dela, za katerega smo te vzeli.
Pomij vso posode s te zabave. Potem se bova pomenila. Pa hitro.
Don Pablo, stojte, prosim. Se boste res kar odpeljali v sončni zahod?
Ne, sončni zahod je nad morjem.
Oba veva, da slovesi niso zame.
Zelo žal mi je.
Za vso škodo, ki sem jo povzročil. Ne bi smeli tako oditi.
Vse bo v redu z mano.
Moj čas v Las Colinasu se je iztekal.
Vesel sem, da bom čas, ki mi je ostal, preživel s sinom in vnukom.
Izneveril sem se vam. Izdal sem človeka,
- ki mi je bil kot oče. - Máximo.
Hotel sem, da bi znal sprejemati
težke odločitve, ki jih prinaša to delo.
Za hip sem mislil, da nisi pravi za to.
Nič hudega.
Dokazal si, da se motim. Vedel si, kaj hočeš, in si to vzel.
Ponosen sem nate.
Kako bom zmogel brez vas?
Ne bo ti hudega. To sem rekel Veri, ko sem te predlagal za položaj.
Upam samo, da je to, kar si hotel.
Don Máximo.
Izvoli.
Bil je konec nekega obdobja.
Pa tudi začetek novega.
- Jaz pa, Hugo... - Pogovor bosta morala nadaljevati drugje.
Zadnja ura zajtrka je za...
Člane Elita.
Vem. Ampak nisem še videl Julie.
Vseeno ti je, ne?
Prav, Hugo. Pojdiva.
Ne morem verjeti, da se ti je tožilo po tem hotelu.
Jaz tudi ne.
Ampak tako je, kaj?
Vse se spreminja.
Tvoja slika o Las Colinasu je bila lepša, kot je v resnici.
Ni bilo vedno tako.
Las Colinas je bil čaroben.
Tu sem doživel nekaj najlepših trenutkov.
Pa tudi mnogi drugi.
Škoda, da se ne moreš vrniti v času.
To bi bilo fino, ne, Hugo?
Ja, bi.
Pridi.
Tu sta. Že eno uro vaju iščem.
- Računali ti bodo zamudo odjave. - Jasno. Delo sva imela.
- Julio iščeva. - Pred pol ure se je odjavila.
- Kaj? Zakaj me nisi obvestil? - Več sporočil sem ti poslal.
Niso šla skozi. Drugega ponudnika rabim.
Potem te bom nadrl. Ujeti jo moramo, preden odleti.
Nič nimam proti dirki na letališče,
ampak laže bi bilo, če bi ji poslal sporočilo.
Kje imaš čut za romantiko? Poleg tega mi ni dala številke.
- Kdo so to? - Vaba.
Milijarder mora biti vedno pripravljen na hiter beg. Za vsak primer.
Ne vemo, kako daleč je že.
V tem času je promet v Acapulcu zelo gost.
- S helikopterjem bo treba. - Super.
Na recepciji so rekli, da jo je odpeljal črn avto.
Jo kdo vidi? Je že na avtocesti?
Še eno sporočilo mi je poslal.
Napačen podatek mi je dal.
Prav. Mogoče nismo rabili helikopterja.
Julia!
Mislil sem, da si že šla. Nekaj ti moram povedati.
Mislim, da si s helikopterjem to povedal.
Pa bi šel lahko z golfskim avtomobilčkom.
Kaj? Ne bi počakal, da se propeler neha vrteti?
Ne!
Če ne povem zdaj, mogoče ne bo več priložnosti.
In res... Vau.
- Hitro se ustavi. - Ja.
Poslušaj...
Skoraj preveč tiho je.
Máximo, žal mi je, iti moram.
Prav, prav. Hiter bom.
Prav.
Od vseh napak, ki sem jih naredil v življenju,
je bila največja ta, da sem te izgubil.
Preden spet izgineš iz mojega življenja,
ti moram povedati...
Kupil sem Las Colinas.
- Kaj? - Hotel.
Moral sem. Predvsem zaradi groznega bifeja za zajtrk.
Vau, zelo... Spontano.
Gotovo imaš ljudi, ki ti bodo pomagali,
da ga spremeniš v čudovitega.
Veš, ne bodo ga spreminjali moji ljudje.
Jaz ga bom. Julia...
V Las Colinasu sem preživel najsrečnejše dneve.
Posle bom predal svojemu namestniku,
da bom imel čas za obnovo letovišča.
Mogoče mi bo pomagala hči.
In neka vrhunska modna oblikovalka.
Če te zanima.
Daj no.
Julia. Vem, da imaš polno življenje.
Ampak lahko bi nekaj časa preživela tu.
Ko boš lahko, seveda.
Videla bova, ali lahko kraj spremeniva v takšnega, kot je bil nekoč.
Veš, koliko barve bi rabil, da bi bil hotel spet rožnat?
Je to "da"?
Lahko čakam, ti pa imaš občinstvo.
Kaj praviš, Julia?
Oba veva,
da zgodba še ni končana.
Prevedla Lorena Dobrila