Tam si mi dala svoju knižku Jane Eyrová.
Asi jediná kniha, ktorú si kedy čítal.
A za tou rastlinou som sa skrýval,
aby som ťa sledoval na recepcii. Nevedela si o tom.
Vedela. Všetci to vedeli.
Diane sa ma raz spýtala, či nechcem zákaz približovania.
Naozaj?
Fíha!
PÁN TORTUGA
Neverím, čo sa stalo z môjho prvého butiku.
A napriek tomu sú všetky staré spomienky toho,
čím bol, stále tu.
Premýšľala si, či je možné vrátiť sa v čase do toho obdobia v našich životoch?
Znovu zažiť niektoré z tých pocitov?
Neviem, Máximo.
Prešlo toľko rokov. Toľko vecí sa zmenilo.
My sme sa zmenili.
Ale možno naše vnútro
zostalo rovnaké.
To je veľmi romantická predstava.
Musím povedať...
že ťa veľmi rada vidím.
Zdá sa, že si na tom dobre.
Zodvihneš to?
Nie. Určite nie. Teda... To je...
Len obchodní partneri, ktorí vedia, že som na dovolenke
a majú mi volať, len ak ide o prípad núdze.
Takže možno by som mal?
- Alebo nie. Ale možno? - Zdvihni, to nič.
Mám pracovný termín na návrh nového vlajkového butiku v Miláne
- a mám vypnutý mobil, ale do toho. - Dobre.
Asi by sme to mali aj tak ukončiť.
Naozaj? Pretože nemusíme...
Pri telefóne Máximo.
Len chvíľu.
Chvíľočku.
Dobrú noc, Máximo.
Nie.
Čo je?
Som hlupák, hlúpy hlupák!
S Juliou som to pokašľal.
Takže namiesto spoločných raňajok v posledný deň v Acapulcu,
tu sedím s vami vtipkármi.
Vždy keď sa môžem rozhodnúť správne, rozhodnem sa nesprávne.
Prečo, Hugo? Musí sa história naozaj stále opakovať?
Nuž, ak vieš niečo o svetových dejinách...
Ráno po veľkom hurikáne
všetci upratovali neporiadok z predchádzajúceho dňa.
- Koledoval si si o to. - Áno.
Nebo už bolo jasnejšie,
keď sa rodina vrátila domov potom, ako prežili hurikán na autobusovej stanici.
Memo a Lorena oslavovali svoju druhú nezvyčajnú žiadosť o ruku.
VŠEOBECNÝ MANAŽÉR
A Chad sa naďalej zhosťoval úlohy skutočného všeobecného manažéra.
Všetko sa vrátilo do starých koľají.
Až na maličkosť, že som všetko zničil.
Kvôli mne Alejandro Vera ukradol Knihu tajomstiev.
A zúfalo som ju chcel získať späť.
Máximo.
Vojdi.
Sadni si.
Pane? Prepáčte, chcel som...
Až keď to doznie.
Teraz.
Cítim sa oveľa pokojnejšie,
sústredenejšie.
Čo pre teba môže urobiť, Máximo?
Viem, že ste vzali zápisník z kancelárie Dona Pabla.
A naozaj, naozaj, naozaj, naozaj ho potrebujem späť.
To je mnoho „naozaj“.
Ale nie, nevrátim ho.
Ale ukradli ste ho. To je nelegálne.
Nelegálne?
Ach, „nelegálne“ ako spisovanie dôverných informácií o hosťoch?
Alebo „nelegálne“ ako používanie týchto tajomstiev na vydieranie?
Ale pomohol som vám s pánom Delgadom. Načo vám ešte je?
Keďže sa vynorili isté skutočnosti,
urobím nejaké úpravy v našej vlastníckej štruktúre.
Personál ostane,
ale Diane a Don Pablo do konca dňa odídu.
Čože? Ale nemôžete len...
Začínam sa znova cítiť rozrušene, Máximo.
Pán Vera...
Vieš, čo treba, aby si uspel v podnikaní, Máximo?
Koľkí muži, ktorí vyzerajú ako my, sú v tomto svete úspešní?
Ak budem musieť urobiť čokoľvek, aby som porazil kohokoľvek,
urobím to.
Takto sa ten príbeh nemá skončiť.
Čí príbeh?
Tvoj, Máximo?
Alebo ich?
Tvoja vernosť Diane a Donovi Pablovi je obdivuhodná,
ale scestná.
Môžeš sa vyprevadiť.
Choďte preč.
Hoci Sara mala zlomené srdce z Aidy,
mama robila všetko, aby ju rozveselila.
- Máme ohromné novinky! - Sťahujeme sa do New Yorku?
Máme menej ohromné novinky!
Na vysvedčení máš samé jednotky!
Za čisté jednotky ťa mám zobrať na oslavu do Las Colinas, pamätáš?
Povedala si to sarkasticky, lebo si myslela, že sa to nestane.
A napriek tomu sme tu.
Nuž, nemusíme nič robiť. Rada ostanem doma a budem študovať.
Načo? Veď už máš čisté jednotky.
Na ďalšiu diskusiu.
Bude až o mesiace. Čo si to s ňou urobil?
Už si ani nespoznávam dcéru!
Nepotrebujem luxusnú večeru.
Keďže láska pre mňa umrela,
a tá fáza môjho života sa už nadobro skončila,
potrebujem už len tieto knihy.
A tie balóny.
Aspoň sa jej páčili balóny.
Máximo!
Konečne si nás poctil svojou prítomnosťou.
Ten hurikán sa sám neuprace, vieš.
Tak začni pomáhať. Šup, šup!
Dulce, ja som tvoj šéf. Nemôžeš mi rozkazovať.
Zatiaľ nie. Ale jedného dňa.
- Čoskoro. Fakt čoskoro. Už čoskoro. - Dobre.
Nemal som čas na Dulcine hry.
„Dobre“?
Musel som najlepším priateľom povedať, čo som urobil.
Vieš, predstavovala som si to oveľa zábavnejšie!
Našťastie to prijali dobre.
Zošalel si? Existuje „Kniha tajomstiev“?
A dal si ju pánovi Verovi? To je hrozné!
Súhlasím. Je to hrozné. Možno to najhoršie, čo som kedy urobil.
Rozhodne.
Takže táto „Kniha tajomstiev“, je tam veľa celebrít, alebo...
Memo, môžeme sa sústrediť na to, aký som hrozný?
Ja sa na to veľmi sústredím, Máximo.
Ako si to mohol urobiť? Po všetkom, čo sme prebrali.
Popravde, niečo z toho sa stalo predtým...
Ale je mi to ľúto. Zišiel som z cesty. A Kniha je vo Verovej izbe,
ako bomba, čo čoskoro vybuchne.
To je ale bomba!
Len zo zvedavosti,
je tam niečo o Linde Hamiltonovej? Alebo Duran Duran?
Existuje Mrs. T.?
Počkať. Povedal si, že kniha je teraz vo Verovom apartmáne?
Možno ju získame späť.
- Skôr ako s ňou niečo urobí! - Ale Vera má ochranku.
A čo?
Diane pre mňa urobila veľa.
To najmenej, čo môžem urobiť ja, je pokúsiť sa.
A tak sa začala Veľká krádež Knihy Tajomstiev z roku 1985.
Alejandrov apartmán je privysoko, aby sme použili rebrík.
Čo znamená, že budeme musieť vojsť dverami.
Skvelo na seba pútam pozornosť.
Budem rozptýlenie.
Pomoc! Prosím, pomoc!
Nikoho nechcem rušiť pri práci,
ale padol na mňa vozík s batožinou
a teraz sa neviem dostať spod týchto veľmi ťažkých a veľmi reálnych tašiek.
Hocikto, prosím! Hlavne ak máte skúsenosti s bezpečnosťou.
Prepáčte. Neobjednal som si hotelovú službu.
Nuž, dobrou správou je,
že na jedálnom lístku, sú aj iné veci.
Dobre, prestaň. Prečo sa musíš obliecť tak sexi?
Je to naozaj nutné?
Musím ho nejako rozptýliť. A vždy som chcela byť ako Bondovo dievča.
Tak spolupracuj!
Ja že si sa postaral o ochranku na chodbe!
Áno! Ale čo keď má dvojča?
Teda.
Ey!
Julia, teraz!
- Dokázali sme to! - Presne tak.
Počkať, zabila si pána Veru?
Zabila si Alejandra Veru?
Máximo!
Všade som ťa hľadal, Máximo.
Nech zamýšľate čokoľvek, nerobte to.
Ale musíme získať Knihu tajomstiev, skôr než bude príliš neskoro.
Už teraz je príliš neskoro.
Pán Vera sa práve teraz rozpráva s Diane.
Čože? Nie.
Don Pablo, musím vám niečo povedať. Celé je to moja vina...
Už to viem, Máximo.
Vedel som to už včera.
Ale čo sa stalo, stalo sa.
Ak ma teraz ospravedlníte,
mám už len pár hodín, aby som si zariadil veci.
Dnes to je aj môj posledný deň.
RIADITEĽKA
Prečo si myslíš, že niečo viem,
alebo mám dočinenia s touto smiešnou knihou?
Možno je to výmysel. Román, na ktorom pracuje Don Pablo.
Je veľmi kreatívny.
Raz na Vianoce naplnil vestibul snehom, takmer zničil dlážku.
- Ale aj tak to stálo za to. - Obdivujem tvoje presvedčenie, Diane.
Problémom je, že je tam záznam aj o mne.
S podrobnosťami, ktoré poznáš len ty.
Podrobnosťami, ktoré som ti povedal pri domnelej intímnej večeri.
Už rozumiem.
To všetko preto, že som odmietla tvoje dvorenie.
Veľmi mužské.
Vôbec nie, Diane.
Povedala si, že chceš čisto obchodný vzťah a rešpektujem to.
Vec sa má tak, že takto vediem podnik.
Takže toto sú tvoje možnosti.
Po prvé, vykúpim tvoj podiel v hoteli za férovú trhovú cenu.
Prihodím aj desať percent, aby sme sa nerozišli v zlom.
Personálu povieš, čo chceš, a odídeš po svojom.
„Po svojom“? Myslíš to vážne?
Po druhé, celému svetu poviem, čo ste urobili.
Tvoja reputácia bude pošpinená,
tvoji hostia sa ti otočia chrbtom a tento hotel padne.
Čo mi umožní vykúpiť tvoj podiel s poriadnou zľavou.
Takže, povedz, Diane.
Čo si vyberieš?
Nemôžem uveriť, že Diane a Don Pablo odchádzajú.
Počkať.
Diane vlastní môj butik. Znamená to, že končím aj ja?
Pochybujem, že pán Vera zruší jednu z najlepšie zarábajúcich prevádzok.
A necháva si personál.
To je menšia úľava.
No, aspoň máme jeden druhého.
Nuž, o to ide, Julia. Dám výpoveď.
Stalo sa to len preto,
že som sa desil, že Dulce sa stane vedúcou prevádzky.
Urobil by som čokoľvek, aby som ju zastavil...
- Nie. - ...aj podrazil svojho učiteľa
- a priateľa. - Ach, Máximo, zlatko.
- Bola to nehoda. Nechcel si... - Ja viem.
Ale či už áno alebo nie, pozri, čo som urobil.
Nepáči sa mi, kým sa stávam, Julia.
Ani tebe.
A ak tu ostanem, len sa to zhorší.
Takže dnes napochodujem k Verovi a poviem mu, že končím.
A vďaka tomuto viem, že si pre mňa ten pravý.
Skrátka sa k sebe hodíte, tío.
A chcela, aby ste boli tou najlepšou verziou.
Ver mi, viem to.
Joe, než sa odubytujeme, myslíš, že by si mohol...
Som o krok vpred, šéfe.
Prinútim recepčného, aby mi povedal, kde je Julia,
aj keby som mal byť Zlý Joe.
- Čo je „Zlý Joe“? - To nechceš vedieť.
Čo ak si nenájdem novú prácu?
Budem bez peňazí a nakoniec predávať koláče na pláži?
Ako ťa poznám, budú to tie najlahodnejšie koláče na svete.
Alebo by si mohol viesť jeden z mojich mnohých butikov vo svete.
Áno! Vyberám si Paríž.
Dobre, ale hlavný bude v Miláne.
Ahojte, hrdličky!
Diane práve zvolala poradu vo vestibule.
Znie to dôležito.
Musím zízať.
Akoby som si vzal inú ženu.
Niežeby som to chcel. Si ako ty, len lepšia.
Teda nie lepšia. Iná. Ale aj rovnaká.
Ide o to, že milujem všetky verzie Nory.
V poriadku, ja viem.
Povedzme, že v poslednom čase sa viac venujem sebe.
Ďakujem, zlatko.
Ani neviem, čo tu robíme. Povedala som, že nemusíme oslavovať.
Pokojne by som zjedla zvyšky doma.
Vlastne už nič neostalo. Včera večer som bol hladný. Prepáčte.
Ahoj, Sara.
Teraz som si doniesla nezmývateľnú fixku.
Aby sa nezmyli čísla.
Tvoja mama mi všetko vysvetlila.
Mami, toto si urobila ty?
Zlatko, o nič nejde.
Vlastne to nebola úplná pravda.
Ukázalo sa, že išlo o veľa.
- Býva u vás Aida? - Dobrý, býva u vás Aida?
Býva u vás Aida? Prepáčte. Ďakujem.
Mama s Estebanom sa celý deň snažili nájsť Aidu.
Začali s jej poslednými tromi číslami: nula, nula, nula.
Dobrý, býva u vás Aida?
Býva u vás Aida?
Dobrý, býva u vás Aida?
- 692. pokus a trafili sa do čierneho. - Aida?
Ahoj! Ahoj, Aida. Tu Sarina mama.
Teda.
Ľudia? Ahojte!
Čo tu robíte?
Ako to myslíš? Prišli sme na Sarinu neočakávanú večeru.
Vravel si, že nám zoženieš najlepšie miesta, pamätáš?
Teraz už áno.
Prepáč, dnes je to tu šialené.
- Ľudia? Haló? - Poďme, poďme!
Môžete sa, prosím, pozrieť na druhé poschodie?
Diane Daviesová.
Zdravím, zlatíčka moje krásne!
Chcela som, aby ste ako prví počuli,
že hoci mám každučkého v tejto miestnosti veľmi rada,
a neskutočne som si užila svoje obdobie tu v Las Colinas...
nastal čas, aby som sa posunula a odišla z rezortu.
Čo?
Ale nebojte sa, pretože toto nie je koniec
ale skôr nový začiatok.
Rozhodla som sa ostať v Acapulcu
a otvoriť si sieť posilňovní a tanečných štúdií pre ženy, od žien,
a pomôcť nám tak cítiť sa najlepšie, ako vieme.
A odomknúť svoj potenciál.
Áno!
Neskôr to vysvetlím, zlatko.
Nemôžem sa dočkať.
A keďže už nevediem Las Colinas...
môžem úplne pokojne urobiť toto.
Veľmi, veľmi, veľmi, veľmi dlho som čakal, než poviem,
ľúbim ťa, Diane Daviesová.
A odteraz
budem známy ako Héctor, čo iné ženy zanedbával!
Dnes večer nebuďte smutní.
Ale oslavujte, a to na účet nového majiteľa.
Takže ďakujeme, pán Vera, za kopy a kopy homárov a kaviáru.
A mojím posledným rozhodnutím v pozícii majiteľky Las Colinas
znova najímam milovaného zamestnanca s veľmi štedrou rukou.
Dámy a páni, Beto je späť!
Beto! Beto! Beto!
A dnes len to najdrahšie, na účet podniku!
Slečna Diane.
Niektorí si budú pamätať váš štýl či veľkú osobnosť.
Ale ja si zapamätám vašu ľudskosť.
Gracias, slečna Diane.
Ach, nie. Nie, nie. Nie vy.
Na... na toto ešte nie som pripravená.
Mojou úlohou číslo jeden bolo chrániť vás a rezort.
Veľmi ma mrzí, že som vás sklamal.
To je hlúposť, Don Pablo.
Všetok náš spoločný úspech, ktorý sme tu dosiahli, je vďaka vám.
A, niekedy, aj vďaka tej našej knihe.
Dobre nám poslúžila.
Až kým už neslúžila.
Ale ťahali sme to celkom dlho, nie?
To určite áno.
Dáš si niečo, zlatko?
Nie, ďakujem. Nie som hladná.
Už pár dní nie som hladná.
Je mi len nejako čudne nevoľno.
- Si tehotná. - Čože?
Ako by si to mohla vedieť?
Lebo som tvoja teta. A také veci viem.
Navyše, keď ťa čakala tvoja mama,
zbožňovala šťavu z jalapeño.
To znie dobre!
Ey.
Príchod rodiny a Dianin veľký oznam
ma spomalil.
Ale bolo načase nájsť Veru a povedať mu, čo plánujem.
Teda, ak by ma nenašiel skôr.
Tu si, Máximo. Vidím, že si užívaš s rodinou.
Vlastne, pán Vera, mohli by sme si súkromne...
Ale, ale. Nechcem byť neslušný k tvojej rodine.
- Zdravím. Teší ma. - Teší ma.
Na tohto mladíka musíte byť veľmi hrdí. Tvrdo pracuje. Je oddaný. Verný.
Počul som, že ste toho veľa robili sama, Doña Nora. Veľmi pôsobivé.
Tie vlasy sú pôsobivé...
Áno. Taký presne je.
Keďže nanešťastie hotel prechádza zmenou,
budeme musieť urobiť zmeny.
Zmeny, ktoré budú pre niektorých možno ťažko stráviteľné.
A preto dúfam, že váš syn bude po mojom boku
ako môj nový vedúci prevádzky.
Tak čo povieš,
Don Máximo?
Chceš nás všetkých naťahovať, Máximo?
Tak som si to nepredstavoval.
A viem, čo som povedal Julii, ale o tomto som sníval už dlho.
Áno.
Áno, prijímam.
Dokážeme spolu skvelé veci. Toto miesto posunieme do nových výšin.
- Nechám vás oslavovať. Ospravedlňte ma. - Ďakujeme.
Vedúci prevádzky.
Hej, Don Máximo!
Ay, nie. To znie čudne.
To je ono, Bruce. Ako Springsteen? Lebo si „šéf“?
V mojej hlave to znelo lepšie.
Julia. Nie je to vzrušujúce?
Áno. Iste.
To vždy chcel, však?
Čo som mal povedať? Keď tu boli...
Nora! V tých šatách vyzeráte nádherne!
Ach, ďakujem!
Navrhla ich neuveriteľná návrhárka, ktorú poznám.
Ako, Julia, Máximo. Máximova rodina. Čo sa tu deje?
Predala si celý rezort, kým som zadával objednávky na udržateľné papáje.
Dopekla, mami?
- Viem, je toho veľa. - Nie.
Káblovka? Toho je veľa, jasné? Toto je šialené.
Ak ťa pán Vera vytláča, idem aj ja.
Ešte treba vystúpiť na mnohé pohoria. Vydať sa na mnohé cesty.
- Používa sa to, nie? Vydať sa? - Počúvaj.
Môj čas sa tu naplnil, či sa mi to páči alebo nie.
Ale ty si práve našiel svoje miesto v Las Colinas.
Netušíš, ako veľmi ma to teší.
Takže nikam nejdeš!
- Ale... Ale... - Žiadne ale, Chad.
Veru som donútila, aby si ťa nechal.
A popravde, potrebujem vnútri človeka,
niekoho, kto bude Veru sledovať, aby keď sa pošmykne,
táto kráľovná sa bude môcť vrátiť a vziať si späť svoj zámok.
Zámok?
To znie fakt čudne, mami. Znieš presne ako Héctor.
Hej.
Musím ti povedať ešte niečo.
Nemusíš ma volať papa. Zatiaľ.
Mami!
Prepáč.
Don Máximo.
Ahoj.
Chcela som ti len povedať, že vyhral ten lepší.
Očividne som stavila na zlého koňa.
Alebo kone.
Takže,
vezmem si svoje veci a pôjdem.
Stoj.
Možno toto rozhodnutie fakt oľutujem, ale jasne si dokázala,
že si ochotná pre túto prácu urobiť veci, ktoré ja nie.
A dobrý šéf vždy potrebuje skvelú pravú ruku,
niekoho, kto nemá problém vyriešiť hnusné aspekty práce.
A nikoho hnusnejšieho ako si ty, si nedokážem predstaviť.
Ďakujem.
Takže ak chceš, môžeš byť asistentka vedúceho prevádzky.
Počkať. My... Myslíš... Myslíš to vážne?
Is... iste.
Bude mi cťou pomôcť s hocičím, čo treba.
Dobre, že to hovoríš.
Pretože som si uvedomil, že si nerobila prácu, na ktorú ťa najali.
Čo keby si teda začala umývať riad z tejto oslavy?
Potom sa porozprávame. Šup, šup.
Don Pablo. Stojte, prosím.
Naozaj len tak odídete za západom slnka?
Slnko zapadá nad oceánom, takže nie.
A obaja vieme, že veľké lúčenia veľmi nemusím.
Veľmi ma to mrzí.
Za všetky škody, ktoré som spôsobil. Takto by ste nemali odísť.
Budem v poriadku.
Môj čas v Las Colinas sa aj tak chýlil ku koncu.
Teším sa, že svojich posledných pár rokov strávim so synom a vnukom.
Ale sklamal som vás. Zradil som jediného človeka,
- ktorý mi bol ako otec. - Máximo.
Chcel som len, aby si vedel
robiť ťažké rozhodnutia, ktoré táto práca prináša.
Na chvíľu som si nebol istý, či to zvládneš.
A to bolo v poriadku.
Ale potom si mi dokázal opak.
Videl si, čo chceš a vzal si si to.
Som na teba hrdý.
Ako to mám robiť bez vás?
To zvládneš,
to som povedal aj Alejandrovi Verovi, keď som ťa odporučil.
Len dúfam, že to bude také, ako si chcel...
Don Máximo.
Na...
Bol to koniec jednej éry.
Ale rovnako aj začiatok úplne novej kapitoly.
A pokiaľ ide o mňa, Hugo...
Pane, ak chcete pokračovať v rozhovore, musíte sa presunúť.
Posledná hodina raňajok je rezervovaná pre...
výlučne elitných členov.
Viem. Len som ešte nevidel Juliu a... A...
Je vám to jedno, však?
Dobre, Hugo. Poďme.
Neverím, že toto je to isté miesto, ku ktorému cítiš takú nostalgiu.
No, ani ja.
Ale taká je skutočnosť, že?
Veci sa menia.
Predstava Las Colinas bola asi lepšia ako skutočnosť.
Nebolo to vždy tak.
Toto miesto bolo kedysi čarovné.
Scéna pre jedny z najlepších chvíľ môjho života
a aj pre mnohých ďalších ľudí.
No. Škoda, že sa nedá vrátiť v čase.
To by bolo príjemné. Však, Hugo?
Bolo.
Poď.
Tak tu ste. Už hodinu vás hľadám.
Inak, zarátali vám neskoré odubytovanie.
No jasné. Mali sme prácu.
A teraz musíme nájsť Juliu.
Pred polhodinou sa odubytovala.
- Čože? Prečo si mi to nepovedal? - Povedal. Písal som vám správy.
Žiadne sa neposlali. Možno potrebujem nový roaming.
Nakričím na teba neskôr. Ale teraz musíme dobehnúť Juliu, než odletí.
Síce zbožňujem naháňačku na letisko,
nebolo by jednoduchšie, keby sme napísali Julii, nech zastane?
Kde je tvoj zmysel pre romantiku?
A navyše, nemám jej číslo.
- To je kto? - Volavky.
Miliardár musí byť vždy pripravený na rýchly odchod. Keby náhodou.
Netušíme, ako ďaleko sa dostala.
A premávka v Acapulcu je navyše o tomto čase brutálna, takže...
- Vyzerá to na helikoptéru. - Super.
Recepčný mi povedal, že na letisko ju berie čierne auto.
Vidí ju niekto?
Už je na diaľnici?
Počkať. Znova mi napísal.
Zdá sa, že mi asi povedal nesprávnu informáciu.
Dobre. Možno sme vôbec nepotrebovali helikoptéru.
Julia!
Myslel som, že si odišla!
Musím ti niečo povedať!
Myslím, že si to povedal jasne helikoptérou!
Takto retrospektívne som mal ísť golfovým vozíkom!
Čože?
Nechceš počkať, kým sa prestanú točiť lopatky helikoptéry?
Nie!
Bojím sa, že ak to teraz nepoviem, už nikdy nebudem mať šancu!
A naozaj...
Fíha.
Tie... Tie veci sa zastavili rýchlo.
Áno.
Pozri...
Je tu takmer až príliš ticho.
Máximo, prepáč. Naozaj musím ísť.
Dobre, dobre. Hej, poviem... poviem to rýchlo.
Dobre.
Spomedzi všetkých chýb, ktoré som v živote urobil,
bolo tou najväčšou, že som ťa stratil.
A než ťa nechám znova odísť zo svojho života,
chcem, aby si vedela...
práve som kúpil Las Colinas.
Čože?
Kúpil som hotel.
Musel som.
Hlavne preto, že fakt neznášam ich bufetové raňajky.
Fíha, dobre, to je... impulzívne.
Ale určite máš ľudí, ktorí ti pomôžu zmeniť ho znova na niečo skvelé. Dobre.
Vidíš? O to ide. Neurobia to moji ľudia.
Ale ja.
Julia...
V Las Colinas som bol v živote najšťastnejší.
Takže podnikanie prenechávam svojmu výkonnému riaditeľovi,
aby som mal všetok potrebný čas, a mohol to tu prestavať.
Možno s menšou pomocou mojej dcéry...
a istej špičkovej návrhárky.
Ak máš záujem.
No tak.
Julia.
Viem, že máš veľký, plnohodnotný život.
Ale mohli by sme tu dole stráviť trochu času...
Ak sa ti to, samozrejme, hodí...
a zistiť, či dokážeme znovu nájsť toto miesto.
Tušíš vôbec koľko farby by si potreboval,
aby si to celé znova premaľoval na ružovo?
Takže súhlasíš?
Môžem počkať, ale máš tu teraz tak trochu publikum.
Čo povieš, Julia?
Obaja vieme,
že príbeh sa ani zďaleka neskončil.
Preklad titulkov: Jozef Ferencz