Vau!
Augusto ja Adriana isiklikult.
Kas tuled toime?
Kas sa pabistad?
Mina?
Miks pabistaksin selle pärast, et pean kõne
toatäiele inimestele, kes on 30 aastat mind vihanud?
Ole nüüd. Keegi pole enam su peale vihane.
Sõida põrgu.
Olgu, mõned on veel su peale vihased.
Ma teadsin, et see on viga.
Máximo.
Vabandust, Lorena.
Ma lihtsalt pidasin sind kummituseks. Ta näed välja täpselt nagu su tía.
Su arust näen ma välja nagu Lupe?
Sina ainsana arvad nii!
Sa oled hull.
- Don Máximo. - Mariano.
Tänan taas, et mu vanaisa heaks seda teed.
Muidugi, see on mu jaoks au.
Vabandage mind.
Mina pean viimase kõne? Seda peaks Héctor tegema.
Ta näeb ikka 30-aastane välja ja hääldab asju nii,
et kõik kõlab tähtsamalt.
Ma lähen ära.
- Ei lähe! - Sí, lähen.
Me tulime selle pärast kaugelt siia
ning ausalt öeldes on see paik üsna äge.
See on nagu pidu, aga ka kurvavõitu.
Peaaegu emo.
„Pidulik emo“ on õige kirjeldus sellele, kuidas me Mehhikos surmaga tegeleme.
See meenutab mulle Día de Muertos't Las Colinases.
Jaa, Día de los Muertos! Seda ma tean.
- Ei-ei. - Ei.
Õige on Día de Muertos.
Jah, Día de los Muertos. Nagu selles James Bondi filmis.
- Ei. Ei-ei. - Üldse mitte selline.
Nagu filmis „Coco“ siis?
Umbes nii. Jah.
Niisiis... Käes oli 1985. aasta Día de Muertos
ning mu pere ja Julia tähistasid seda mu isa altari ümber.
Küpsetasin talle ka surnute leiva.
- Aitäh. - Väga kena sinust.
Vähim, mida teha saan. Abiellusin ju tema naisega.
Ma suudan vaid ette kujutada, kui uhke sa meie laste üle oled.
Sara on kogu aasta kooli jaoks lisaasju teinud...
Väitlemine pole kooliasi!
Ja Máximol läheb väga hästi hotellis
ning oma pruudi Juliaga, kes on vapustav naine.
Aitäh. Väga kena sinust.
Ei, aitäh sulle, et siin oled.
Ma tean, kui tähtis Máximole isa oli, seega tahtsin talle tere öelda.
No ma pean minema, et mul hotellis ikka hästi läheks.
Meil on ju hommikusöök isaga.
Vabandust, ema. Ma rääkisin isaga ja ta ei pane pahaks.
Ka tema tahab, et Memo õe hävitaksin. Tšau!
Hiljem näeme!
Mu vanavanaema Fidela.
Üks 13 õest.
Ta suri nii, nagu elas: diivani istekoha pärast võideldes.
Kes see on?
Mu abuelo Octaviano.
Ta oli ülim mehelik mees.
Mu ema jutu järgi võitles Octaviano paljakäsi hundiga, kes tema lehmi murdis.
Octaviano ehitas samade kätega ka oma kodu.
- Vau, ta on nii... - Vapustav, eks?
Kõik mu pere mehed võtsid temast eeskuju.
Mu hermano'd, mu tío'd ja kõik mu primo'd.
Ta õpetanuvat neile, mida tähendab olla mees.
Tšau, mu poisuke.
Tšau.
Tema silmad...
Ta justkui vaatab otse mu hinge...
RISTSÕNA
- See pole... - Lolita.
Mäletad, sa sundisid mind enne hommikusööki lahkuma?
Ma eitasin tõde,
aga peame seda veel veidi kauem secreto's hoidma.
Amor, mul on lihtsalt rõõm sinuga olla.
Taas.
Ma järgnen sulle... kuhu iganes, kui aus olla.
Ema, pean sinuga millestki rääkima.
Millestki, mida sa oled mu eest kaua varjanud.
Pole nii palju aega möödas.
Ma olen juba tükk aega tundnud, et midagi on puudu.
Selleks läksingi Peruusse ja ronisin Mango Piña otsa.
- Aina hullem. - Sellest ei piisanud.
Seega siis proovisin ma hotellis igat töökohta.
Ma olin kelner, basseinipoiss, vetelpäästja
ja kaks neljast käest cuatro manos'es. Tunnen, et midagi on ikka puudu.
Issand, sa õpid nüüd sitarit mängima. Eks?
Mul on vaja teada, kes mu isa on.
Selge.
See pole hea mõte, Chad. Rääkisime ju sellest.
Ei, sina rääkisid ja mina kuulasin.
Alati on mõni ettekääne, mingi põhjus.
Kuid enam mitte. Aeg on käes.
See on minu otsustada.
Olgu.
Kui tõesti tahad seda.
Ma pean vaid tema info välja otsima, siis üritame hiljem täna talle helistada.
Kõlab hästi?
Jah.
Aitäh.
Ma tean, et see polnud kerge, mu arm.
Don Pablo! Siin sa oledki.
Tahtsin öelda, et ma olen täna täielikult sinu päralt,
kui peaksid mind vajama, ükskõik mille jaoks.
Tore on sind näha, Máximo.
Mul on tegelikult täna meie jaoks väga suur väljakutse.
Sinu seni suurim test.
Mis see on?
Jälle surnukeha? Kaks tükki?
Issand, kümme surnukeha?
Ole valmis.
LAORUUM PIIRATUD ALA
Meile toodi just suur saadetis
meie uusimalt alkohoolsete jookide tarnijalt.
Ning nad nõuavad, et degusteeriksime kõiki jooke täna.
Mina olin elevil, sest sain surnute päeval don Pabloga juua.
Sara oli aga vähem rõõmus.
Mis viga, mu arm? Kas kurvastad isa pärast?
Jah.
Aga mitte ainult.
Mitme asja pärast kurvastamine pole midagi halba.
Kord kurvastasin ma, sest olin kurb, mis tegi mind veelgi kurvemaks.
Väga kurb lugu.
Noh...
Ma kurvastan ühe neiu pärast.
Pole viga.
Sellest rääkida tahad?
Ei, enam mitte! Ma nägin, mis nägu sa tegid.
See pole tõsi! Sa tead, et ma pole su värgi vastu.
Mu „värgi“?
Ema, sa ei suuda seda öeldagi.
Teoreetiliselt pole sa ehk asja vastu,
aga...
millal sa päriselt minuga lepid?
Kullake!
Sara, oota!
Jälle keerasin kihva, nagu Robertaga.
Ära muretse, mu arm.
Minu arvates peaksid sa...
On meil alles pere!
...pudel jäätus ära, sest mu nõbu oli selle veega täitnud!
Kartsime, kuidas mu isa reageerib sellele, et tema tekiilat varastasime.
Meil oli nii jube pohmakas, et mu isa lihtsalt puhkes naerma!
Ta oli naeru kätte suremas!
Ennäe meid, Máximo!
Lihtsalt kaks last Arenali tänavalt, kes töötavad Mehhiko parimas hotellis.
Ja napsitavad töö ajal.
Miks nad meid kutsuvad, kui teavad, millised oleme?
Järgmine on valge tekiila Nayaritist.
Tea, et ma sunnin sind nii väga pingutama,
sest tahan, et oleksid mu ametikohal edukas.
Tahan seda sellest saati, kui tulid mu kabinetti, tikutoos peos.
Uskumatu, et ma nii tegin.
Ära iial kaota seda osa endast, Máximo.
Ära iial unusta seda optimismi ja entusiasmi,
sest selline oled sa päriselt.
Aitäh, don Pablo.
Need on mu jaoks tähtsad sõnad, eriti mu mentori suust.
Minu jaoks on meie suhe alati enamat olnud.
Minu ja mu poja ühine naps on konjak.
Nüüd on see añejo meie ühine naps.
Vabandust, don Pablo...
Ja Máximo.
Saate siin lähedasemaks. Nii vahva!
Mis on, Dulce?
Järgmise nädala quince años'e jaoks valmistudes
avastasin ma laoseisus vasturääkivusi.
Need numbrid ei klapi alkoholitellimustega.
- Keegi vist varastab hotellilt. - Mina arvasin sama.
- Kas läheme... - Máximo, tule minuga.
Peame asjas selgust saama.
Ju ta vajab oma paremat kätt sel väga tähtsal...
Oih, pole uks.
Ma teadsin seda. Aga sina?
Olgu? Tšau, Dulce!
Sa oled palju paremaks võimeline.
Noh, vabandust, aga vintispäi mu solvangud imevad.
Ei, ma pean silmas su mälestuskõnet.
See pole üldse isiklik. Ausalt öeldes ei kõla see sinu moodi.
Sest ma lasin Obama peamisel kõnekirjutajal selle teha.
- Ei! - Máximo!
Seepärast mainitaksegi lootust nii palju.
Unusta see ja räägi hoopis kõigile lugu, mida sa oled praegu mulle rääkinud.
See on hea mõtte vastand, Hugo.
Ole nüüd.
Teate mida?
Ma vajan äkitselt añejo't.
Mina mäletan toda päeva.
Ma aina mõtlesin Lorenale ja tema abuelo legendile.
Ja paratamatult kahtlesin, kas Lorena tahaks minusugusega olla,
kui tal säärane abuelo oli.
Aeg maha. Tahad öelda, et sa nägid tol päeval kummitust,
kes oli sinus pettunud?
Ja mis selles veidrat on?
Mehhikos näevad kõik kummitusi.
Sa vajad oma kultuuriga tugevamat sidet, Hugo.
Ja kuhu ma tol päeval ka ei vaadanud, tundsin, nagu keegi...
Kuidas seda öelda?
Miks sa grimmiga oled?
Mul on vahetus Lasteklubis. Tead küll, kohas, mille välja mõtlesin.
Héctor, mis sõnadega sa mind kirjeldaksid?
See on vahva mäng!
Olgu...
Tüütu, vihastav, muret tekitav, segadusse ajav, nõudlik, võimutsev...
- Veidi liig. - Héctor, palun!
Tahan, et loetleksid vaid mu tugevaimaid omadusi.
See on vähem lõbus.
Aga... Rõõmustav, tore, meelepärane, kaastundlik, värskendav, puberteedieelne.
- See pole positiivne! - See tähendab, et puberteet on lähedal!
Head aega, mu armas, keerublik, lustakas, reibas sõber.
Mõistsin siis, et pean Lorenale oma mehelikkust tõestama.
1980-ndad olid nii ekstra
kogu toksilise maskuliinsuse ja iganenud soonormidega.
Ma ei saanud ühestki su sõnast aru.
Oh sa poiss, terve pudel.
Olukord halvenes.
Kas mõtlesid kõne välja?
Ei. Aga ma olen üsna kindel, et see añejo aitab.
Äkki räägid oma lugu edasi? Nii võid mõista, mida öelda tahad.
Hästi.
Aga Hugo, nüüd hoia alt,
kinnita traksid või tee mõnda muud gringode ütlust, mis tähendab
„pane tähele, mees“.
Dulcel on õigus. Numbrid ei klapi.
Keegi varastab.
Kes nii teeks?
Beto! Beto!
Beto...
Arvata oli.
Osa minust vist teadis, aga ei tahtnud seda uskuda.
No selge pilt. Peame talle hoiatuse tegema!
Ei, Máximo. Ma olen teinud Betole aastate jooksul mitmeid hoiatusi
tasuta šottide ja teiste „hüvede“ pärast, millega ta oma jootraha suurendab.
Chilaquiles pole iial tasuta!
Mida peaksime siis tegema?
Beto küll on su sõber, aga ta peab lahkuma.
Sa vallandad ta?
Ei, Máximo.
Seda teed sina.
Mina? Nagu mina isiklikult?
- Miks mina? - Mul on kahju.
See on töö kõige raskem osa,
aga samas ka vajalik.
Jah. Olgu.
Ma teen seda.
Ütlesin oma sõbrale Prince'ile: „Miks mitte vihmast kirjutada?“
Hei, vennas! Šotid on maja kulul.
Ei, mitte miski pole maja kulul. Selles mure ongi. Peame kohe rääkima!
Ütle ausalt: kas sa annad suurema jotsi nimel tasuta drinke?
Jah.
Ja mul on väga kahju.
Mu abuela keelas nii teha ja mõistagi oli tal õigus,
aga ma ütlesin: „Abuela, me vajame raha. Sa oled haige.“
Oi ei, ta on haige?
Pole tähtis. See, et ma teda armastan, ei vabanda välja.
Ma lihtsalt tahtsin nii väga teda aidata.
No äkki saad rohkem kodus olles teda aidata?
Oleks see vaid nii. Aga siinne töö maksab tema rohtude eest.
Ning ta pole kodus üksi, vaid oma cheagle'iga.
See on chihuahua ja beagle'i segu. Tõeline võitleja. Vaene väikemees.
Oot, koer on ka haige?
Ta vist lihtsalt kaotas eluisu.
Kui nende maja maatasa põles.
Issand, olgu...
Beto, mul on kahju su abuela, ta koera ja nende maja pärast,
aga me ei saa vargusi taluda, nii et...
Ära lase sel enam korduda. Võta seda rangeima hoiatusena.
Ausõna. Suur tänu, Máxi.
- Las ma annan sulle maja kulul dringi. - Ei, Beto, maja oleme meie! Lõpeta!
Máximo?
Sa ju pidid tööl Memo õest vabanema?
Tere, mu arm.
- Ema? - Jah.
Kuidas sa Tõdede väravast tead? Selle nime pani Máximo, mitte mina.
Ma koristan teie tube ja tean kõigest.
Mõtlesin, et kui räägime nii,
ei pea sa muretsema selle pärast, mis nägu teen.
Ema, sa ei mõista!
Ma ei taha sinuga läbi seina rääkida.
Siis ma tulen sinna
ja võime vaikselt alustada.
Äkki lihtsalt ütled mulle neiu nime
- ja homme võime... - See pole nii lihtne.
Ma ei taha, et ükski osa mu elust oleks saladus.
Aga ma pole valmis sind usaldama.
Ma võtan praegu vaid ühe,
aga arvatavasti suudaksin tõsta umbes 12.
Veider. Aga ma usun, et suudad.
Palun seda, härra. Tahan salatit.
Keegi on eriti näljane.
Tahan ka hautist ja riisi.
See on brokoli, eks? Seda ka.
Hei!
Hei-hei!
Trügisid mu naisest ette?
Ei, vabandust. Võtke enne mind. Mulle see toit ei maitsegi.
Ei-ei!
Mitte keegi ei trügi mu naisest ette!
Memo, rahune maha!
Pole viga, mu arm. Ma kaitsen su au.
Paco, lase kandikust lahti.
- Ei. Miks? - Anna siia!
Miks?
Anna kandik siia!
Ma veritsen!
Appi! Ma veritsen!
Ma veritsen!
Palun veidi hautist ja salatit.
Olgu, Chad. Tahan sind ette valmistada, sest küllap tunned ta ära.
See on sinu isa.
Kes see tüüp on?
Sa ei tea, kes see on?
Kas ta on Mehhiko peaminister või midagi?
Issand, kas ma olen salaja mehhiklane?
Ei!
Ta on väga kuulus Ameerika näitleja ja režissöör,
kes tegi filmi, mida paljud peavad aegade parimaks.
- Issand, „Porky's“ on mu isa film! - Koduõpe oli viga.
Kuula mind.
Ma tegin selle mehega ühte filmi, mis jäi mu ainsaks,
enne kui skandaal nurjas mu karjääri. Tema oma mõistagi mitte.
No ma tahan ikka temaga rääkida.
Muidugi. Ma mõistan.
Halloo. Kuidas saan aidata?
Tere, siin Diane Davies. Kas ta on vaba? Tema poeg tahab temaga rääkida.
Te pole kuulnud.
See oli siin USA-s suur uudis.
Ta suri paar nädalat tagasi ära.
Tunnen kaasa te kaotuse pärast.
Ta on surnud?
Chad, mul on tõesti kahju. Ma ei teadnud.
Miks teaksidki? Sina temaga ei rääkinud ja mul sa ühendust võtta ei lasknud.
Chad, usu mind. Ma üritasin.
Sa üritasid? Ole nüüd!
Iga kord, kui tahtsin talle helistada, veensid sa mind ümber.
Ja nüüd on ta surnud.
See kõik on sinu süü. Selge?
Ma ei kohtunud temaga ega saa teada, kes olen.
Ai.
Sa hakkasid nüüd tülinorijaks?
Kes sa oled? Kõik mu eksid?
Palun vabandust. Lihtsalt...
Su abuelo kohta kuulmisest saati olen ma tundnud,
et äkki ma pole selline mees, keda sa tahad.
Mida sa ajad?
Kuule...
Ma ei suudaks iial ehitada maja tööriistadega,
veel vähem paljaste kätega.
- Ma pole matšo nagu su abuelo. - See on hea!
Aga su sõnul võitles ta koiotiga!
Ta oli valevorst, Memo!
Ma ei rääkinud sulle tõtt vaid seepärast, et...
ma ei tahtnud Día de Muertos'e ajal surnutest halvasti rääkida.
Arusaadav.
Tead, kui palju parem oleks maailm,
kui mehed üritaksid olla vähem matšod
ning rohkem lahked ja hoolivad nagu sina?
See oleks põhikoolist kindlasti positiivsema kogemuse teinud.
Pole ühte viisi, kuidas mees olla.
Minu jaoks on tõeline „matšo“ keegi, kes on helde,
alati sõpradele toeks
ja teeb pelgalt kohale ilmudes kõiki enda ümber paremaks.
Sina oled selline mees.
Tõsiselt räägid?
Jah, kallis!
Selleks ma sind armastangi.
Selleks ma sinu valingi.
Mina valin sinu ka!
Tule siia!
Kuidas läks?
Ei läinud. Palun vabandust, aga Betol on haige abuela ja koer...
Tema abuela, kes on aastate jooksul kuus korda surnud,
et Beto saaks töölt nädala vabaks?
Aga pole viga, Máximo.
Ma mõistan, miks sa seda teha ei tahtnud.
See on su jaoks raske.
Sa oled ustav sõber.
Kuid ma tegin igaks juhuks varuplaani.
Dulce.
- Palun vallanda Beto. - Muidugi.
Uskumatu. Miks sa Dulce saatsid?
Keegi pidi seda tegema.
Aga Dulce alles tuli siia! Teda ei saa usaldada!
- Ta reedab su, ausõna! - Jäta, Máximo.
Ma valmistun teatama, kes oleks minu järel parim operatsioonide juht.
Olgu. Pane tagasi! See on firma vara!
Lihtsalt...
Ja vajan kedagi,
kes selliseid otsuseid teeks, kui mind enam pole.
No see olen mina! Ma olen see isik!
Seekord polnud, aga suudan seda teha, ausõna!
Máximo, pole viga, kui sa selleks õige isik ei ole.
Sa ei saa muuta seda, kes sa oled.
Ja ei peakski.
Pane ära!
Beto! Beto!
Mu kaastunne su vanaema pärast.
Ta on elus.
See on mu kassi jaoks, kes suri ära.
See on mu isa, keda ma ei kohanud eal ja kelle surmast just kuulsin.
Pane ta siis sinna.
Osa traditsioonist on see, et ofrenda'le võib panna asju,
mis surnutele meeldisid.
Selleks ongi mul siin see või.
See oli kassi lemmik.
Ma igatsen sind, Mantequilla.
Ma ei tea, mis mu isale meeldis.
Ja see on veider. Ma arvasin, et oleksin praegu kurvem, aga ei ole.
Muidugi sa pole.
See mees isegi ei külastanud sind.
Mitte kordagi.
Sul on vist õigus.
Aga prl Davies oli alati siin.
Ma mäletan, kuidas ta sind väljas basseinis ujuma õpetas.
Ta isegi ostis sulle kogu selle hotelli.
Ta on nagu kaks lapsevanemat ühes.
Tõepoolest.
Aitäh, Lupe.
Kõtt nüüd!
Mul on oma kassiga emotsionaalne hetk.
Aitäh, Lupe.
Kõtt sulle ka.
Ema!
Sina õpetasid mind ujuma!
Tõsi. Õpetasin jah.
Kuidas sa seda mäletad?
Lupe ütles mulle.
Ja siis mulle meenus, kuidas sa mulle kõike õpetasid.
Näiteks kingapaelade sidumist.
Ja hea laua saamiseks ülemkelnerile 20 dollari andmist.
Ja seda, et alati tuleb nahka niisutada, eriti kaelal.
See on ilu saladus.
Ma keskendusin sellele, mille kaotasin, unustades selle, mis mul on.
Ema, kes mind igal juhul armastab.
Mu kullake.
Tea, et ma võtsin mitu korda su isaga ühendust.
Ta lihtsalt ei tahtnud olla osa meie elust.
Ja mul on väga kahju.
- Soovinuksin enamat teha. - Ema, sa tegid küllaga.
Hülgasid karjääri, et kaitsta mind tööstuse eest, mis mu luuser-isa kaitses.
No ta siiski võitis Oscari.
Tead, mis film vääris Oscarit? „Veider teadus“.
Tahaksin ka naise ehitada.
MITTE SEGADA!
Miks sa Pühaku kostüümis oled?
Sest ma olen Máximo ülemuse tantsutundides käinud.
Selle gringa juures?
Miks?
Sest...
mulle hakkas tunduma, et sina ja Máximo mind enam ei vaja,
mis tekitas minus hirmu.
Ning väljaspool tööd
tundsin end eesmärgituna.
Ja tantsutrenn aitab seda tunnet tõrjuda.
See on võrratu.
Ja veider.
Aga enamasti võrratu.
Mu arm, mõistagi ei saa ma oodata, et sa mulle asjadest rääkida usaldad,
kui olen ise ka asju varjanud.
Mäletad tüdrukut, kes mind debatil põrmustas?
- Erakooli neiu? - Jah!
Tema nimi on Aida ning ma nägin teda Julia butiigi avamisel.
Ema, see oli vapustav.
Ta isegi kirjutas oma numbri mu käele.
Kullake, nii võid tindimürgituse saada.
Ei! Me läksime pärast seda ookeani ujuma
ja tema number tuli veega maha.
Kirjutasin selle siia.
Aga ma ei saa helistada, sest pole kogu numbrit.
Ja tema debatil nägemine viiski sind vormist välja...
Tol päeval läksid asjad halvemaks.
Mitmeti saigi siis alguse põhjus, miks kõik mu peale vihased on.
Ma tegin vea. See on väga halb.
Andsin operatsioonide juhi koha Dulcele.
- Mida? - Pagan võtaks!
Ma oleksin ikka pidanud Beto vallandama.
Seda ma arvasin! Sa tahtsidki mind vallandada.
Cabrón!
Ma just rääkisin seda lugu oma heale sõbrale Lin-Manuelile.
Beto. Hei... Beto!
Bet...
Tore. Veel üks isik on mu peale vihane, nagu Julia oli.
Máximo, kas sa kuuled end?
Ole ettevaatlik, muidu hakkab see paik sind muutma.
- Asi pole nii. - Tõesti?
Sa ju loobusid hommikusöögist perega, et siin edusamme teha.
Ja nüüd pahandad, sest ei saanud sõpra vallandada, mitte sest sõber vallandati!
Asi on keeruline. Sa ei mõistaks.
Oi ei, ma mõistan küll.
Ma mõistan väga selgelt.
Pean kliente teenindama.
Oleksin pidanud tol päeval Juliat kuulama, aga olin liiga pahane.
Don Pablo oli mu peale vihane, sest ma ei vallandanud Betot,
ja mõistan teda.
Don Pablo polnud su peale vihane.
Ta oli su üle uhke, sest jäid endale truuks.
Sa said kogu aja valesti aru.
Sa ei mõistnud, mida ta sulle öelda üritas.
Aitäh, don Pablo.
Lorena!
Don Máximo.
Sinu kord.
Sí.
Mida ma ütlen?
Lihtsalt räägi südamest, tío.
Sa suudad küll, tío.
Kui Mariano palus mul kõneleda,
pean tunnistama, et kõhklesin.
Aga kui ta ütles, et see oli don Pablo palve,
mõtlesin ma:
„Külaline saab, mida soovib.“
Ja siin ma siis olen,
mõistmas viimaks õppetundi,
mida don Pablo mulle 30 aastat tagasi anda üritas.
Selle kohta, kuidas vahel meie saladused
teevad haiget neile, keda enim armastame.
Rosebud?
Kogu asi oli mingi kelgu pärast?
Issand, see film imeb.
Jah.
Jah, see tõesti imeb.
Ja kuidas oma hirmudega silmitsi seismine
ja oma ebakindlustest rääkimine
saab meid vaid lähedasemaks teha.
Hiljuti tuletati mulle meelde,
et need, kes sind enim armastavad,
tahavad, et sa endale truuks jääksid.
Don Pablo,
palun vabandust, et ma lakkasin olemast see laps Arenali tänavalt.
Mul ununes see Máximo,
kes julges su kabinetti tormata
ja sinult töökohta anuda.
Aga ma loodan,
et saan õppida sinult ka seda,
et iial pole hilja asju heastada.
Ja selleks ma olengi siin
teie kõigi,
mu Las Colinase pere ees,
et paluda vabandust.
Et paluda vabandust vigade pärast, mida tegin minevikus
ja mida olen sellest saati teinud.
Ma loodan lõpuks
õppida sinult seda, don Pablo,
et meie vead meid ei määratle.
Ja seekord
jätan ma õige õppetunni meelde.
Aitäh.
Proosit!
Paloma?
Julia?
Tõlkinud Silver Pärnpuu