Ofattbart att vi måste vänta på ett bord.
Min skattesats väntar inte.
Hallå! Träng dig inte!
Nej, hon tränger sig inte.
Ser du det söta guldkortet? Hon är elitmedlem.
På gamla Las Colinas sa vi: "Gästen får det gästen vill ha."
Men nu får gästen det gästen kvalificerat sig för.
- Nån är lite kinkig. - Hur ska jag annars känna mig?
Hugo lämnade mig för att åka zipline.
Julia kommer inte och besvikelse och usel tequila är en dålig kombination.
Jag vet. Du kan väl berätta en av dina historier?
- Ha! Jag visste att du gillade dem! - Bättre än att höra dig klaga på nutiden.
Tar det ändå som en komplimang.
Det var nästan 40 år sen, och jag arbetade hårdare än nånsin.
Máximo? Är inte du ledig idag?
Jo. Men jag tänkte att det kunde vara kul att jobba.
- Okej. Vi ses till middagen. - Det vore nog kul att äta där.
Hejdå!
Vi är oense om vad som är kul.
Samtidigt som jag var mer på Las Colinas, tränade Esteban Sara i debatt...
SARA VINNER TURNERINGEN
...och mamma hade landat lite nu när hon hade en ny passion.
Älskling! Jag går till affären. Vill du ha nåt?
- Inte? Okej. - Med jacka?
Och? Jag får kylvallningar.
Finns det?
Men hon var för förlägen
för att berätta om sin nyfunna kärlek till spandex.
Jag kanske jobbade för mycket, men jag kände mig plötsligt hotad
av en ny kollega som verkade vara en riktig...
Memos syster Dulce överglänste alla andra.
Jag började tro att hon gjorde det med flit.
Nu hade jag bara tid för jobbet.
- Máximo, har du en sekund? - Absolut.
Vore det okej om jag ger Chad jobb i butiken?
Varför inte?
Det ser ut som om Augusto och Adriana snart "befordrar" honom.
Nej, jag menade på grund av "före detta fästman"- grejen.
Jag tänkte inte på det.
- Vänta. Borde jag tänka på det? - Vad? Nej.
Det var därför jag tog upp det. Du har inget att oroa dig för.
Okej, då oroar jag mig inte för det, vilket jag ändå inte gjorde.
- Allt väl. - Tack.
Vissa killar skulle få panik av tanken på oss två tillsammans hela dagen.
Inte jag.
Jag litade på Julia, men jag kände mig lite... Jäklar!
Det är Héctor.
Gud, vad han ser bra ut.
- Här, täck mig. Täck mig. Täck mig. - Máximo?
Vad glad jag är att se dig.
- Är du? - Ja.
Du är inte arg över hur allt blev?
Det var 80-tal. Ett årtionde fullt av misstag.
Jag släppte allt och gjorde fler misstag på 90-talet.
Hur många är ni i ert sällskap?
Tre, tre.
- Om du gör oss sällskap, så klart. - Givetvis.
Okej. Tack.
Hoppsan. Det är bara för elitmedlemmar.
- Följ med mig. - Otroligt...
Gästen borde få det gästen vill ha.
Här är era valmöjligheter.
De pocherade äggen är delikata.
Wow.
Jag förstår inte, Héctor.
Du ser exakt likadan ut.
Vad är din hemlighet?
- Infraröda masker? - Nej, nej. Såna är värdelösa.
Jag har bara väldigt, väldigt, väldigt, väldigt goda gener.
Jösses.
Vad har ni gjort sen ni kom hit?
Han berättade just en historia om slutet av sommaren...
- Var det 1985? - Ja.
Det handlade om den dagen du ramlade i poolen.
- Minns du, Héctor? - Ja. Ja, jag minns.
Det var den enda gången jag såg dig utan dina ikoniska lockar.
Det var jättekul.
Jag förklarade för Joe hur Julia och jag hade en diskussion
om att Chad skulle jobba...
Sänk volymen! Jag försöker skriva!
DET ROSA SLOTTET
Bror, hör du mig inte?
Jag har bett dig en miljon gånger att sänka tv:n.
Vad händer?
Stör jag din lilla "skrivrutin"? Du låter ändå inte nån annan läsa.
Om juiceflaskan är tom, ställ inte tillbaka den i kylen, tack.
- Det var inte jag. - Okej.
Jag vill inte bråka.
- Det är en viktig dag för mig. - För mig också.
De anställer guider på turistbyrån och gissa vem som fått en intervju?
Jag ska till och med ha skjorta på mig. Förresten, får jag låna en skjorta?
Du får låna hela min garderob om det resulterar i ett jobb.
Jag har en i varje färg. Beroende på hur mycket brösthår du vill visa.
- Inget. Och du måste passa Andrés... - Vad? Nej.
- Jag kan inte ta med en unge till jobbet. - Du löser det.
- Du står ju ägaren nära. Visst? - Inte nu längre. Nej. Tyvärr.
- Godmorgon! - Godmorgon!
Där är han. Gissa vad, Andrés? Du ska hänga med din farbror idag.
På Las Colinas?
På riktigt?
Japp.
Idag följer du med mig. Titta.
Jag har gjort färdkost till dig.
Men skynda. Om vi blir sena så missar vi bussen.
Hämta honom direkt efter din intervju. Senast kl 14:00. Snälla. Lycka till.
Hallå, den är min, idiot!
Andrés, kom nu.
- Hejdå, pappa. - Hejdå, gubben. Älskar dig.
Vi måste springa. Vi är sena.
Är det vad du vill bli när du blir stor? Brandman?
- Helst. Men jag tror inte jag kan. - Varför inte?
Jag kommer aldrig bli modig nog.
Och jag sover fortfarande med tänd lampa.
Hör på.
Jag vill aldrig mer höra dig säga att du inte kan bli nåt.
Folk kommer att säga att dina drömmar är ouppnåeliga.
Du kan inte vara ditt första "nej".
Annars kommer det en dag när du vill jaga dina drömmar,
men då är du 30 och det är försent att fånga dem.
Förstår du?
- Ja, farbror Héctor. - Bra.
- Vad är det du skriver jämt? - Det är en roman. Min roman.
Jag har jobbat på den i flera år och...
...nu är den äntligen klar.
- Jag ska visa den för en hotellgäst. - Vad coolt. Vem då?
En väldigt inflytelserik bokförläggare.
Du vill ju bli brandman, visst? Det här är typ samma sak.
Och det finns en dam som bestämmer vem som får bli brandman.
Jag behöver fem minuter med henne så hon får läsa mitt verk
och kan övertalas om att jag är bra nog för att bli brandman.
Förstår du?
Jag kanske blir läkare.
Att vara brandman låter komplicerat.
Titta. Det här är BarnKlubben.
Wow. Visst?
Du ska vara här ett litet tag,
och leka och ha roligt med de andra barnen.
Och sen, om ett par timmar, kommer din pappa och hämtar dig.
Okej?
Och det här stället är bara för gäster, så vi måste låtsas.
Idag heter du Dylan. Och du är från Indianapolis.
Dylan från Indianapolis.
Perfekt.
Adiós.
Du, Memo.
Förlåt att jag stör mitt i... solandet? Tuppluren?
Hur som, jag är redo att ta över min VIP-badhytt nu.
- Påminn mig. Vilken badhytt? - Cristela Ramirez.
Hon kommer till Acapulco en gång om året och tillbringar sista dagen vid poolen
för att njuta av solen och, givetvis, min oklanderliga service.
Ramirez. Bokförläggaren.
Är det hennes yrke? Skumt.
Ja, men så här är det.
Eftersom du var sen, gav jag badhytten till Dulce.
Vad? Men jag är bäst för den uppgiften.
Jag vet vilken Cristelas favoritstol är, att hon bara dricker franska martinis,
och att hon vill ha en handduk direkt från torktumlaren
under nacken när hon läser.
- Okej, det var obehagligt mycket kunskap... - Så ge mig badhytten.
En bil kör henne till flygplatsen kl 15:30. Efter det är jag din.
Jag kan rensa håret ur poolfiltret...
...i en vecka.
Okej,
en månad.
Jag är ju chef över poolpojkarna.
Jag kan nog få Dulce att säga ja.
Absolut inte! Cristela är min.
Men hon är Héctors stammis, han vet vad hon gillar,
och det har tagit honom år att lära...
Hon gillar franska martinis, den bruna stolen med rottingrygg
och en varm handduk till nacken.
Okej. Héctor, det kommer fler VIP-gäster. Varför är den här så viktig?
Vill du veta varför?
För att hon...
Hon dricksar stort,
och då menar jag verkligen, verkligen, verkligen stort.
För mig handlar det inte om pengar. Cristela är inspirerande.
Hon byggde sin affärsverksamhet utan att låta män diktera.
Det mentorskapet, för en flicka från Acapulcos gator...
...det är ovärderligt.
Wow. Jag vet inte hur du känner, men jag är rörd.
Se på henne nu.
Allt jag ser är flickan som försöker krossa normer.
Helt ofattbart.
- Glasklar nepotism. - Hallå.
Jag vet inte vad det är, men det är det inte.
Tyvärr, Héctor, men det är viktigare för Dulce.
Hon får behålla badhytten.
- Du är världens bästa bror. - Chef! Du menar chef.
Jag skulle aldrig...
Vad heter det när man gör tjänster åt familjemedlemmar?
Ms Ramírez!
Där är du.
Dulce tog en av mina VIP-gäster och Memo gör inget åt det.
- Hur kan nån bara stjäla från mig så där? - Jag börjar fråga mig själv samma sak.
Máximo.
Máximo!
Har du märkt nåt konstigt med Dulce?
Ja. Jag trodde jag var den enda som såg det.
Hon är som den tecknade grodan
som dansar med cylinderhatt när man inte tittar.
Men när man tittar, pang!
Bara en groda.
Vi hade inte den i Spanien. Kickar du henne från min badhytt?
Vad? Nej, jag...
- Jag kan inte, Memo är poolchef. - Men Dulce är opportunist.
Poolen är bara början. I den här takten står ditt jobb näst på tur.
Jag kan inte få henne att ge dig badhytten, men...
Okej, hon kommer. Kom igen.
Aldrig. Jag har redan hand om två gäster...
Héctor, jag är din chef.
Det är en otroligt viktig gäst och ingen annan är tillgänglig.
Tagga ner, tagga ner.
Du måste ta det här till ambassadörssviten.
Den ligger på andra sidan hotellet.
Den här väldigt viktiga gästen betalar tre gånger så mycket som du får här.
- Är inte det frestande? - Tre gånger?
Jag kan ta hand om det.
Tja, Dulce, det behöver du inte. Det här är Héctors ansvar.
Du har redan hand om en VIP-gäst och jag skulle aldrig...
- Det gör inget. Héctor kan ta henne. - Är du säker?
Jag vet att du ville inspireras av Cristela.
Jag har redan inspirerats av hennes plånbok.
Wow. Tack så mycket, Dulce.
- Ja. Tack. - Du är en riktig lagspelare.
Glad att stå till tjänst.
- Heja laget! - Ja. Heja laget!
Hon kommer bli arg när hon inser att det inte finns nån ambassadörssvit.
Hoppas dricksen Cristela har kvar är värd det.
Tro mig. Det är den.
Kan föräldrarna till Dylan från Indianapolis
vänligen kontakta BarnKlubben omedelbart.
BarnKlubben stängde för en timme sen.
Om fem minuter lägger vi honom i lådan för glömt och tappat.
- Hej, Ximena. - Hej, Héctor.
Jag kan ta honom till föräldrarna. Jag såg dem i lobbyn.
Visst. Han är där borta. Stackars unge. Så försummad.
- Han kan knappt uttala sin hemstad. - Hallå, Dylan!
Vi går och hittar dina föräldrar.
Låtsas vi fortfarande?
Ja. Och nu ska vi leka kurragömma och vi ska hitta din pappa.
BARNKLUBBEN
Héctor, jag kräver en förklaring.
Förlåt, Diane. Jag vet att personalen inte...
- Vem är den här gulliga lilla killen? - Jag är Dylan från Indianapolis.
- Och hur gammal är du? - Jag är Dylan från Indianapolis.
Han blev kvar på BarnKlubben efter att den stängde.
Jag tänkte återförena honom med hans föräldrar.
Vad trevligt. Jag gillar nog den här sidan hos dig, Héctor. Så gullligt.
Jag borde göra mig iordning. Alejandro Vera ska hämta mig
med sin helikopter för en flygtur över hotellet.
- Arbetsrelaterat? - Till synes. Fast han nämnde prosecco.
Mannen vet mina svagheter.
- Hejdå, gullunge. - Hejdå.
- Du gillar henne! - Fortsätt gå.
Jag vill tro att jag inspirerade några av designerna.
Hej, Héctor. Är du okej? Du ser stressad ut.
- Jag har aldrig sett dig svettas. - Klart att jag svettas, Chad!
Jösses. Vad är det?
- Och vem är det här? - Jag är Dylan från Indianapolis.
- Wow! - Han är min brorson.
Han skulle bara vara här ett litet tag,
men hans pappa är sen och ingen vet var han är.
Jag visste inte att du hade familj i Indianapolis.
Nej! Han heter Andrés.
Jag har typ hand om honom. Du, det är komplicerat.
Jag vill förklara, men en viss VIP-gäst åker till flygplatsen snart,
och jag måste gå till hennes badhytt,
men jag kan inte, för det hänger ett barn på min höft.
Du kan ju lämna honom med mig så ser jag efter honom.
- På riktigt? Skulle du göra det? - Ja.
Tack så mycket.
Jag kommer snart. Jag måste släcka en brand.
Kolsyrat eller inte?
Sir?
- Kolsyrat eller inte? - Förlåt. Kolsyrat, tack. Ja.
- Jag tar samma. - Det här är bara för elitmedlemmar.
Hallå, hallå! Ta det... Ta det lugnt.
Det är okej.
Tack, Joe.
Du räddade just den där killens liv.
- Vad omtänksamt. - Salud.
Héctor, du hade just gett min flickvän och hennes ex ett barn att ta hand om.
- Ja, det var... - Vänta lite. Vems barn var det?
Jag har ingen aning.
Men som jag minns det, kändes det som om det var Julias och Chads.
Visst är de gulliga? Vem hade trott att Chad var så bra med barn?
- Inte jag. - Eller hur?
Efter hans resa, kom han tillbaka som en annan man.
Han har fixat allt det som brukade frustrera mig med honom.
Vad bra för Chad.
Och för dig, tydligen. Han är äntligen den perfekta killen.
- Hurra. - Hallå.
Du sa att det var okej att Chad jobbade här.
- Är allt som det ska? - Det är toppen! Perfekt.
Precis som ni tre. Vilken perfekt familj. Ha en bra dag.
Det var därför Julia lämnade dig.
- Vadå? - Allt jag sa var: "Ha en bra dag."
Okej. Sa du "Ha en bra dag"? Eller "Ha en bra dag"?
- Du sa just samma sak två gånger. - Du borde ha sagt hur du kände.
Wow.
- Så nu är du kvinnoexpert? - Okej, gör inte så.
Så väl känner du mig inte. Jag har många...
Señorita Ramírez, ni vill inte stanna lite längre?
Här är min vanliga kille.
Du övergav mig idag. Under mitt sista besök till Las Colinas.
Förlåt. Det var inte min önskan.
Vänta. Är det här ert sista besök här?
Min make och jag har just köpt en andelslägenhet i Cancún.
Jag kommer sakna det här stället, men jag måste gå.
Nå, innan ni går, snälla,
låt mig säga att jag är ett fan av det ni publicerar.
Jag har sett er förändra livet för många, många nyblivna författare
från just den här badhytten.
Fått deras historier att spridas från deras små lägenheter till världen och...
Okej, okej, okej. Nu har du smörat tillräckligt.
Vad kan jag göra för dig?
Jag ville fråga om ni kunde...
Låt mig vara! Jag letar efter min son!
Rör mig inte.
Vad är ditt problem?
Jag beklagar verkligen. Jag kommer strax.
Lägg av, idiot!
Vilket rum bor du i? Jag hjälper dig.
- Jag behöver ingen hjälp. - Jag fattar. Jag dömer inte.
Ge mig tre öl så dansar jag Thrillerdansen...
Memo, jag tar över.
Hej.
- "Memo, jag tar över." - Vad fan håller du på med?
- Hämtar min son? - Du är sen.
Och full. Gick du ens på din intervju?
Självklart.
Men de intervjuade ett gäng tonåringar till samma jobb.
Vet du hur pinsamt det är?
Det är inte pinsamt att vara arbetslös?
Jag har försökt! Men de frågade en massa frågor.
Som: "Varför är det ett så stort glapp i ditt CV?"
- Jag uppfostrar ett barn ensam! - "Ensam?"
Och jag är kattskit eller?
Jag har burit dig i åratal. Burit oss. Varför tror du jag kom till Mexiko?
För att hjälpa dig. Allt du gör gör mitt liv svårare.
Åh, vad poetiskt. Hamnar det här i en av dina små historier?
De är inte små historier!
- Du vet inte vad jag skriver. - Jag bryr mig inte.
Låt mig ta Andrés så försvinner jag. Det här stället är för rosa.
Vänta.
Jag låter dig inte ta Andrés så här. Låt honom stanna. Han är tryggare här.
Ur vägen.
Erkänn. Du är svartsjuk. Jag kom på dig.
Kom på mig med vad? Att läsa en tidning i passagen?
Det är inget brott.
Det här är brott.
Héctor?
Vad hände?
Ett par tvillingar höll på att drunkna i poolen.
Självklart försökte jag rädda den snygga,
men sen började den andra tvillingen ge henne mun-mot-mun,
vilket gjorde henne till den snyggaste. Så då räddade jag båda.
Nu har de en dubbeldejt med Héctor Tvillingupplivaren.
- Jag sa ju att han var rolig. - Ja, en riktig skrattfest.
Julia och jag behövde skratta
för att komma ifrån vårt gräl och vara ärliga mot varandra.
Máximo, vad är det som händer med dig?
Jag trodde du litade på mig.
- Är det här ditt riktiga jag? - Nej.
Men när jag såg dig och Chad komma överens,
skratta ihop, ha insiderskämt,
- då fick jag panik. - Amor, vi har lämnat det bakom oss.
Nu är jag med dig och det är ett av de bästa besluten jag tagit.
Så du och Chad kommer inte uppfostra det där barnet ihop?
Om jag ska uppfostra nåt barn med nån, så ska det vara med dig.
Hörni, en tanke bara. Du kanske kände dig svartsjuk
för att Julia och jag tillbringar så mycket tid ihop.
Och eftersom ni båda är upptagna med era karriärer,
kanske du ersätter känslan av sorg
över bristen på kvalitetstid ihop med frustration.
Eller inte. Jag vet inte. Jag har haft fel förr.
Jag ska gå och klinka lite.
Chad har förändrats.
Och ni har båda rätt.
Vi har varit så upptagna med att vara Acapulcos nya "maktpar"
att vi inte haft så mycket tid för varandra.
Fan ta vår framgång!
Tja, din butik går jättebra, och jag har bemästrat mitt jobb.
Jag har en känsla av att allt kommer lugna ner sig.
Máximo!
- Var har du gömt henne? - Jag kanske förhastade mig.
Dulce är så söt.
Och inte bara för att hennes namn betyder söt på spanska, vilket jag vet nu.
Dulce.
Hon dök upp på mitt kontor med en bricka sötsaker och pitchade...
Du kan själv säga det.
Vi borde lägga till en ny svit och kalla den "Ambassadörssviten"
eftersom alla vet att vi inte har nån.
Smart, va?
Hejdå.
Dulce var vass.
Alla kunde genomskåda hennes plan, men hon vände det till en vinst med Diane.
Jag ogillar det här ordet,
men Memos syster visade sig vara en riktig...
Förlåt att jag stör, men jag var tvungen att komma och säga att jag är ett fan.
- Vad snällt. - Kan vi ta ett foto?
Visst, visst. Det här händer mig ofta.
Ska vi ta en selfie, eller vill du ha ett med bara mig?
Förlåt. Inte du.
Men du kan ta ett på mig och mr Aguirre om du vill.
- Dina böcker förändrade mitt liv. - Tack.
Tack för att du läst dem. Jag menar det.
Tack.
Jag har en liten men rabiat skara fans.
Folk älskar heta fantasyromanser. Ni skulle läsa fanfiktionen de skriver.
Det är så himla målande, till och med för mig.
Jag hade ingen aning.
Ärligt, jag hade aldrig trott att du var författare.
Du liknade mer en latinsk älskare.
Jag såg aldrig mig själv som nån smidig kvinnokarl.
Jag var bara en uppmärksam och omtänksam servitör.
Okej. Kanske lite smidig.
Men väldigt, väldigt, väldigt lite.
Dina historier kanske inte alltid speglar helheten, chefen?
Du är uppenbarligen en opålitlig berättare.
Du trodde att Chad och Julia skulle bli ihop igen.
Och att Héctor bara var en poolpojke.
Du har rätt, du har rätt.
Jag antar att världen inte är centrerad runt mig.
Konstigt.
Jag ska hämta Hugo. Kul att träffas.
Så, Héctor, visste du alltid att du ville bli författare?
Jag hade definitivt mina tvivel.
Men ibland krävs det bara att nån ger en en liten knuff.
Gjorde damen dig till brandman?
Dessvärre inte.
Vad synd.
Kom. Dags att sova.
Det är sent.
Kan du läsa en saga?
Vill du höra den om nallebjörnen i leksaksaffären igen?
- Den är så sorglig. - Du kan väl läsa en av dina?
Ja. Okej.
Varför inte?
Den heter Det rosa slottet.
"Molnen skingrade sig
och banade väg för ett rosa slott som skyddades av ett mäktigt kavalleri.
Fara lurar utanför slottsväggarna!
Men för en modig andalusisk riddare,
vars lockiga hår var hela kungarikets avund,
var den sanna faran inte spjut och svärd.
Det var kärlek.
Hans hemliga kärlek.
Den lockande, sensuella, fängslande gyllenblonda drottningen vid namn..."
Vänta, jag tror det saknas en sida.
Undertexter: Victoria Heaps