Noro, da morava čakati na mizo. Moj plačilni razred ne pozna čakanja.
Ne vrivajte se!
Ne vriva se. Vidiš tisto zlato kartico? Članica Elite Rewardsa je.
V starem Las Colinasu je veljalo: Gost dobi, kar hoče.
Zdaj pa gost dobi to, kar misli, da mu pripada.
- Kako smo nataknjeni! - Kakšen pa naj bom?
Hugo je šel raje na zipline.
Julia ne pride. Razočaranje in slaba tekila pa ne gresta skupaj.
Raje mi povej kakšno svojo zgodbo iz preteklosti.
Vedel sem, da so ti všeč.
- Bolje, kot da jamraš zaradi sedanjosti. - To bom vzel kot poklon.
Bilo je pred skoraj 40 leti.
Garal sem bolj kot kdaj prej.
Máximo? Nimaš prostega dne?
- Ja, zabavno ga bo preživeti v službi. - Prav. Se vidimo za večerjo.
Zabavno bo tudi večerjati tam. Adijo.
Čisto drugače pojmujeva "zabavno".
Esteban je pripravljal Saro na debato.
SARA ZMAGA
Mama pa je čedalje bolj uživala v svojem novem konjičku.
Dragi, v trgovino grem. Rabiš kaj?
- Ne? Prav. - V plašču?
Hladno me obliva.
To obstaja?
Še vedno ni hotela,
da bi kdo izvedel za njeno novo ljubezen do plesa.
Mogoče sem se res preveč gnal, ampak nenadoma sem začutil,
- da me ogroža kolegica, ki je prava... - Uničevalka moških.
Ob Memovi sestri Dulce so se vsi počutili manj vredne.
Zdelo se mi je, da ve, kaj dela.
Čas sem imel samo za delo.
- Máximo, imaš minutko? - Seveda.
Ti je prav, če najamem Chada za delo v butiku?
Zakaj ne? Augusto in Adriana ga bosta kmalu "povišala".
Ne, mislim zato, ker je moj bivši.
Na to nisem pomislil.
- Čakaj malo. Bi moral? - Kaj? Ne.
Zato sem te vprašala. Ker ti ni treba skrbeti.
Prav, potem me ne bo skrbelo. Saj me tako ali tako ni.
- V redu je. - Hvala.
Vsem ne bi bilo všeč, da sva ves dan skupaj.
Jaz nisem tak.
Julii sem zaupal. Ampak nekaj me je... Hudiča!
Héctor!
Mater, dobro gleda!
- Zakrij me, zakrij me. - Máximo?
Zelo vesel sem, da te vidim.
- Res? - Ja.
Nisi jezen na to, kako se je končalo?
Bila so 80. leta.
Polna napak. Na vse sem pozabil, da bi delal napake v 90. letih.
- Koliko vas je? - Trije.
- No, če se nama boš pridružil. - Seveda.
Prav. Hvala.
To je samo za člane Elita.
- Pridite. - Neverjetno.
Gost bi moral dobiti, kar hoče.
Tu lahko izbirate.
Poširana jajca so odlična.
Ne morem verjeti, Héctor. Čisto tak si, kot si bil.
Zaupaj mi skrivnost. Infrardeče maske?
Ne, vse to je prevara.
Imam preprosto zelo zelo zelo dobre gene.
Mater.
Kaj sta počela, odkar sta prispela?
Pripovedoval je, kako je bilo konec poletja leta 1985, ne?
Bilo je tistega dne, ko si padel v bazen.
- Se spomniš? - Ja, se.
Samo takrat sem te videl brez tvojih legendarnih kodrov.
Noro smešno je bilo.
Joeju sem pripovedoval o tem, da je Chad delal pri Julii.
Daj bolj potihem! Pišem!
ROŽNATI GRAD
Slišiš, brat?
- Že stokrat sem ti rekel, da utišaj. - Kaj pa je?
Te motim pri pisanju? Saj nikomur ne dovoliš, da bi prebral.
Ne dajaj prazne embalaže nazaj v hladilnik, prosim.
- Nisem bil jaz. - Prav. Danes se nočem prepirati.
- Pomemben dan je. - Tudi zame.
Razgovor za službo turističnega vodnika imam.
Tuniko bom oblekel. Si lahko sposodim tvojo?
Obleci, kar hočeš, samo da dobiš službo. V vseh barvah jih imam.
- Odvisno koliko kosmatih prsi bi kazal. - Nič. Pa na Andrésa moraš paziti.
- Kaj? Ne morem ga vzeti v službo. - Znajdi se.
Vem, da si intimen s šefinjo.
Nič več. Ne, žal mi je.
- Dobro jutro. - Dobro jutro.
Veš, kaj, Andrés? Dan boš preživel s stricem.
V Las Colinasu?
Res?
Ja. Danes greš z mano. Glej.
Celo malico sem ti pripravil.
Ampak če se bova obirala, bova zamudila na avtobus.
Takoj po razgovoru pridi ponj.
Najpozneje ob dveh, prosim. Srečno.
To je moje, kreten.
Andrés, pojdiva.
- Adijo, očka. - Adijo. Rad te imam.
Teciva, pozna sva.
Bi bil rad gasilec, ko boš velik?
- Ja, pa najbrž ne bo šlo. - Zakaj ne?
Nisem dovolj pogumen.
Še vedno spim ob prižgani luči.
Tokrat si zadnjič rekel, da nečesa ne moreš.
Mnogi ti bojo rekli, da so tvoje sanje neuresničljive, ti pa ne boš med njimi.
Sicer bo prišel dan, ko boš hotel uresničiti sanje,
pa boš imel 30 let in bo mogoče prepozno zanje.
Si razumel?
- Ja, stric Héctor. - Dobro.
- Kaj ves čas pišeš? - Roman. Moj roman.
Že leta ga pišem.
Končno sem ga končal. Hotelski gostji ga bom dal.
- Prima. Komu pa? - Pomembni založnici.
Rad bi bil gasilec, ne? To je podobno.
O tem, kdo bo postal gasilec, odloča neka gospa.
Za pet minut moram govoriti z njo,
da bi jo prepričal, da sem dovolj dober za gasilca.
Razumeš?
Rajši bom zdravnik.
Poklic gasilca je zapleten.
Glej, to je otroški klub. Ni super?
Nekaj časa boš tu. Igral se boš in se imel fino z drugimi otroki.
Čez nekaj ur bo očka prišel pote.
Prav?
To je samo za goste, zato se bova igrala, da si nekdo drug.
Danes ti je ime Dylan. In si iz Indianapolisa.
Dylan iz Indianapolisa.
Odlično.
Adijo.
Živjo, Memo. Oprosti, da te motim pri sončenju. Ali dremežu?
Zdaj lahko prevzamem senčnico VIP.
- Čigavo že? - Od Cristele Ramírez.
Enkrat na leto pride in zadnji dan preživi ob bazenu.
Sonči se in uživa v moji brezhibni strežbi.
Ramírez! Založnica.
Res? Čudno.
Ja, veš, kaj?
Ker si zamujal, sem senčnico zaupal Dulce.
Kaj? Vem, kateri ležalnik ima najrajši, da pije samo francoske martinije
in da si z brisačo neposredno iz sušilnika
podpre vrat, ko bere.
Prav, to je srhljivo podrobno.
Zato mi jo daj. Ob pol štirih gre na letališče.
Takrat se lahko zneseš nad mano. Še lase iz filtra bom počistil.
En teden.
Prav, en mesec.
Saj sem glavni bazenski mojster.
Gotovo bom prepričal Dulce.
Ni govora! Cristela je moja.
Héctorjeva redna gostja je in ve, kaj ji je všeč.
Leta je trajalo, da spozna...
Rada ima francoske martinije, ležalnik iz ratana in toplo brisačo za vrat.
Prav. Héctor, saj bo še kak gost VIP.
- Zakaj je ta tako pomembna? - Te res zanima?
Ker...
Daje bogato napitnino.
Mislim zelo zelo zelo bogato.
No, ni mi za denar.
Cristela je moja vzornica. Posel je ustvarila, ne da bi se pustila moškim.
Takšno mentorstvo je za revno dekle iz Acapulca neprecenljivo.
Ganjen sem.
Poglej jo.
Vidim neprivilegirano dekle, ki hoče napredovati.
Ne morem verjeti. To je očitno nepotizem.
Ne vem, kaj je to, ampak gotovo ni to.
Žal mi je, ampak to več pomeni Dulce kot tebi.
- Senčnica je njena. - Najboljši brat na svetu.
Šef! Hočeš reči šef.
Nikoli ne bi... Kako se že reče, ko delaš posebne usluge sorodnikom?
Gospa Ramírez!
Tu si.
Dulce mi je prevzela gostjo, Memo pa ne ukrepa.
Kako lahko nekdo kar vdre na moje območje?
Tudi jaz se sprašujem.
Máximo.
Máximo!
Si opazil, da je Dulce malo čudna?
Ja. Mislil sem, da sem to opazil samo jaz.
Je kot žaba s cilindrom iz risanke, ki pleše, ko je nihče ne gleda.
Ko pa jo pogledaš, bum,
je samo žaba.
Te risanke ni bilo v Španiji. Jo boš vrgel iz moje senčnice?
Kaj? Ne.
- Memo je bazenski mojster. - Dulce je oportunistka.
Bazen je šele začetek. Kmalu bo prevzela tvojo službo.
Ne morem je prisiliti, da ti da senčnico, lahko pa...
Prihaja. Začniva.
- Ne. Že za dva gosta skrbim. - Héctor, tvoj šef sem.
Zelo pomemben gost je in samo ti imaš čas.
- Manj energično. - To odnesi v diplomatski apartma.
Na drugi strani hotela je.
Ta pomembni gost da trikrat višjo napitnino, kot jo dobiš tu.
- Ni to vabljivo? - Trikrat?
- Jaz ga lahko prevzamem. - Dulce, ni treba.
Héctor je zadolžen zanj. Saj že skrbiš za pomembno gostjo in nikoli ne bi...
- V redu je. Kar naj jo ima Héctor. - Resno?
- Vem, da je Cristela tvoja vzornica. - Njena denarnica mi je že bila za vzor.
Najlepša hvala, Dulce.
- Ja. - Hvala za sodelovanje.
Rada pomagam.
- Bravo! - Ja. Bravo!
Jezna bo, ko bo dojela, da ni diplomatskega apartmaja.
Upam, da je Cristeli ostalo še kaj zate.
Oja, je.
Starše Dylana iz Indianapolisa prosimo, naj pridejo v otroški klub.
Klub je že eno uro zaprt. Poslali ga bomo med izgubljene predmete.
- Živjo, Ximena. - Živjo, Héctor.
- Ovčko bom peljal k staršem v vežo. - Prav. Tam je, revček.
Čisto zapuščen. Še rojstno mesto komaj zna izgovoriti.
Živjo, Dylan. Poiščiva tvoje starše.
- Se še pretvarjava? - Ja. Zdaj pa se igrava slepe miši
in greva iskat tvojega očka.
Héctor, hočem razlago.
Oprosti, vem, da ne smemo...
Kdo je ta prikupni fantek?
Dylan iz Indianapolisa.
- Koliko si star? - Sem Dylan iz Indianapolisa.
Zadnji je ostal v otroškem klubu.
Staršem ga bom peljal.
Lepo. Ta tvoja plat mi je všeč. Simpatična je.
Pripraviti se moram. Alejandro Vera pride pome
s helikopterjem. Letovišče si bova ogledala.
Poslovno?
Recimo. Čeprav je omenil prosecco.
Pozna mojo šibkost.
- Adijo, srček. - Adijo.
- Všeč ti je. - Hodi.
Všeč mi je, da sem navdihnil nekaj oblek.
Héctor. Si v redu? Raztresen se mi zdiš.
- Nisem te še videl živčnega. - Seveda sem živčen.
Mater. Kaj je narobe?
- In kdo je to? - Dylan iz Indianapolisa.
- Vau! - Moj nečak.
Tu naj bi bil samo kratek čas, pa njegov oče zamuja.
- V Indianapolisu imaš sorodnike? - Ne! Ime mu je Andrés.
Pazim nanj. Zapleteno je.
Nimam časa za razlago, ker bo šla neka gostja kmalu na letališče.
Z otrokom ne morem k njej.
Meni ga prepusti.
- Res? Bi pazil nanj? - Ja.
Najlepša hvala.
Kmalu se vrnem. Ogenj moram pogasiti.
- Z mehurčki ali brez? - Gospod?
Gospod?
- Z mehurčki ali brez? - Oprostite. Z mehurčki, prosim.
- Jaz tudi. - Samo za člane kluba je.
Pomiri se.
V redu je.
Hvala, Joe. Tipu si rešil življenje.
- Lepo o tebe. - Salud.
Héctor,
moji punci in njenemu bivšemu si dal v varstvo otroka.
- Ja... - Trenutek. Čigav otrok je bil?
Pojma nimam.
Ampak bilo je, kot da bi bil Julijin in Chadov.
Kdo bi rekel, da bo Chad znal z otroki?
- Jaz že ne. - A ne? Potovanje ga je spremenilo.
- Popravil je vse, kar me je motilo. - Super za Chada.
In zate. Končno je popoln.
- Super. - Rekel si, da te ne moti, da dela tu.
- Je vse v redu? - Super je.
Tako kot vi trije. Popolna družinica. Lep dan.
Zato te je Julia pustila.
Kaj? Rekel sem samo: "Lep dan."
Prav. Si rekel "lep dan" ali "lep dan"?
- Enako si rekel. - Mar bi ji povedal, kako čutiš.
Zdaj si strokovnjak za ženske?
- Ne delaj tega. Ne poznaš me. - Prav.
Imam veliko...
Gospa Ramírez, ne bi ostali še malo?
Tu je moj redni natakar. Danes si me zapustil.
- Prav na zadnji obisk Las Colinasa. - Oprostite, ni bilo po moji krivdi.
- Zadnji obisk? - Z možem sva kupila stanovanje v Cancunu.
- Zelo bom pogrešala Las Colinas. - Preden greste,
bi rad rekel, da obožujem dela, ki jih izdajate.
Vem, da ste spremenili življenje številnim mladim pisateljem
prav iz te senčnice.
Njihove zgodbe so potovale iz njihovih majhnih stanovanj v svet...
Prav, prav,
dovolj si mi laskal. Kaj lahko naredim zate?
Prositi sem vas hotel, ali bi...
Pusti me. Sina iščem.
Ne dotikaj se me. Kaj ti je?
Opravičujem se. Takoj se vrnem.
- Pazi, bebec. - Povejte, v kateri sobi ste.
- Nočem tvoje pomoči. - Ne sodim vas.
Če spijem tri piva, že plešem na Triller.
Memo, meni prepusti.
- "Memo, meni prepusti." - Kaj delaš tu, mater?
- Po sina sem prišel. - Zamujaš.
Pijan si. Si sploh šel na razgovor?
Seveda. Za to delo se je prijavilo še kup najstnikov.
- Nerodno mi je bilo. - Ni pa ti nerodno, da si brez dela?
Trudil sem se, pa so ves čas spraševali: "Zakaj je v CV-ju takšna luknja?"
- Ker sam vzgajam sina! - Sam? Jaz pa ne?
Že leta te preživljam. Zakaj misliš, da sem prišel v Mehiko?
Da bi ti pomagal, pa mi samo otežuješ življenje.
Kako pesniško!
- Boš o tem napisal zgodbico? - Niso zgodbice!
- Pojma nimaš, o čem pišem. - Dol mi visi!
Andrésa bom vzel in šel. Ta kraj je preveč rožnat.
Čakaj. Tak že ne boš odpeljal Andrésa.
- Naj ostane z mano. Varnejši bo. - Umakni se.
Ljubosumen si. Dobila sem te.
Pri čem? Branju časopisa na hodniku?
To ni zločin. To so zločini.
Héctor? Kaj se je zgodilo?
Dvojčici sta se utapljali.
Seveda sem reševal tisto bolj seksi.
Ko ji je druga začela dajati umetno dihanje,
je postala bolj seksi, zato sem rešil obe.
Zdaj imata obe zmenek s Héctorjem, dvojčic animatorjem.
- Sem ti rekel, da je smešno. - Ja, da počiš od smeha.
S Julio sva rabila smeh, da sva se nehala pričkati in bila iskrena.
Máximo, kaj se dogaja s tabo?
Mislila sem, da mi zaupaš. Si res tak?
Ne. Ko sem te videl, kako se razumeta s Chadom,
se smejita in imata svoje hece, sem se ustrašil.
Dragi, nisva več zaljubljena.
Zdaj sem s tabo. To je bila ena mojih najboljših odločitev.
Torej s Chadom ne bosta vzgajala tistega otroka?
Če bom vzgajala otroka, ga bom s tabo.
Samo misel.
Mogoče si ljubosumen, ker sva s Julio toliko skupaj.
Ker sta oba predana karieri, vaju mogoče žalosti in jezi,
da nista več toliko skupaj.
Ali pa ne. Včasih se zmotim.
Na panove piščali grem igrat.
Chad se je zelo spremenil. Prav imata.
Tako pomembna sva za hotel,
- da nimava dovolj časa zase. - Presneti uspeh!
Tvoja trgovina je uspešna, jaz pa sem se utekel v novi službi.
Zdi se mi, da se bo zadeva počasi umirila.
Máximo! Kje si skrival tole?
- Prenaglil sem se. - Dulce je cukrček.
Ne le zaradi imena, ki pomeni "sladko". Kar zdaj vem.
Dulce.
V pisarno je prišla s pladnjem slaščic in idejo.
Povej jo.
Dodati bi morali diplomatski apartma.
Saj vsi vedo, da ga nimamo.
Genialno, ne? Adijo.
Dulce je bila dobra.
Njena namera je bila jasna in še Diane je pridobila na svojo stran.
Te besede ne uporabljam pogosto, ampak Memova sestra je postajala...
Oprostite, da motim, ampak nisem se mogla zadržati. Občudujem vas.
- Zelo prijazno. - Se lahko fotografirava?
Seveda. To se mi pogosto dogaja.
Selfi ali želite fotografirati samo mene?
Oprostite, ne vas.
Lahko pa vi fotografirate mene in g. Aguirreja.
- Vaše knjige so mi spremenile življenje. - Hvala.
Hvala, da ste jih prebrali.
Hvala.
Imam skupinico navdušenih bralcev.
Ljudje obožujejo vroče ljubezenske zgodbe.
Morala bi videti fanovske zgodbe. Zelo nazorne so, celo zame.
Nisem vedel.
Nikoli te nisem videl kot pisatelja.
Bolj kot kazanovo.
Nikoli se nisem imel za galantnega ljubimca.
Bil sem le pozoren in skrben uslužbenec.
Prav. Mogoče tudi galanten.
Ampak zelo zelo malo.
Tvoje zgodbe ne orišejo vedno celotne slike.
Nezanesljiv pripovedovalec si.
Mislil si, da sta Chad in Julia spet skupaj.
In da je bil Héctor samo bazenski mojster.
Prav imaš.
Najbrž se svet res ne vrti okoli mene.
Čudno.
Po Huga grem. Veselilo me je.
Héctor, si že od nekdaj vedel, da boš pisatelj?
Seveda sem imel dvome.
Včasih je dovolj en človek, ki ti da dodatno spodbudo.
Te je gospa vzela h gasilcem?
Žal ne.
Škoda.
Greva spat.
Pozno je.
Mi prebereš pravljico?
Spet tisto o medvedku v trgovini z igračami?
- Žalostna je. - Lahko mi prebereš svojo.
Prav. Zakaj pa ne?
Imenuje se Rožnati grad.
"Oblaki so se razprli
in pokazal se je mogočen rožnat grad, ki ga je varovala močna konjenica.
Zunaj obzidja je prežala nevarnost!
A za pogumnega andaluzijskega viteza,
s kodri, ki mu jih je zavidalo vse kraljestvo,
nevarnost niso bila kopja in meči, temveč ljubezen.
Skrivna ljubezen
do privlačne in čutne zlatolaske z imenom..."
Mislim, da manjka stran.
Prevedla Lorena Dobrila