Tenk at vi må vente på å få sette oss. Jeg er ikke i vente-skatteklassen.
Hei! Ikke snik!
Nei, hun sniker ikke.
Ser du det lille gullkortet? Hun er elitemedlem.
På gamle Las Colinas sa vi: "Gjesten får det gjesten vil ha."
Men nå får gjesten det gjesten kvalifiserer seg til.
- Du er visst gretten. - Hvordan skal jeg ellers føle meg?
Hugo forlot meg for å prøve en zipline.
Julia kommer ikke, og skuffelse og dårlig tequila er en dårlig blanding.
Jeg har en idé. Fortell en historie fra fortiden.
- Jeg visste du likte historiene mine. - Bedre enn å høre deg klage over nåtiden.
Tar det fortsatt som en kompliment. Det var nesten 40 år siden,
og jeg jobbet hardere enn noensinne.
Máximo, er ikke dette fridagen din?
Jo, men det kunne være gøy å tilbringe den på jobben.
Ok. Ses til middag.
Det kunne også være gøy å spise der.
Ha det!
Vi har ulike syn på "gøy".
Mens jeg tilbrakte mer tid på Las Colinas, jobbet Esteban og Sara med debatt...
SARA VINNER
...og mamma var i slaget nå som hun hadde en ny lidenskap.
Skatt! Jeg skal til butikken. Vil du ha noe?
- Ikke det? Greit. - Har du på deg kåpe?
Jeg får kuldetokter.
Eksisterer det?
Men hun var for flau til å fortelle noen om sin nye forkjærlighet for elastan.
Jeg jobbet kanskje for mye, men jeg følte meg truet
av en ny kollega som virket som en skikkelig...
Maneater
Memos søster Dulce stilte alle andre i et dårlig lys,
og det føltes som om hun visste hva hun gjorde.
Jeg hadde ikke tid til noe annet enn jobb.
Máximo, har du et øyeblikk?
Absolutt.
Går det bra om jeg ansetter Chad til å jobbe i kjolebutikken?
Hvorfor ikke? Augusto og Adriana er visst klare til å "forfremme ham".
Nei, jeg mente på grunn av "han er min eksforlovede"-greia.
Jeg tenkte visst ikke på det.
- Vent. Burde jeg tenke på det? - Hva? Nei.
Jeg tok det opp fordi du ikke trenger å bekymre deg.
Da skal jeg ikke bekymre meg, noe jeg ikke gjorde til å begynne med.
- Alt i orden. - Takk.
Noen menn ville fått hetta av at vi er sammen dagen lang.
Vel, ikke jeg.
Jeg stolte på Julia, men jeg følte meg litt... Fy søren!
Det er Héctor.
Oi, han ser bra ut.
- Beskytt meg. Beskytt meg. - Máximo?
Jeg er så glad for å se deg.
- Er du det? - Ja.
Så du er ikke sint over hvordan det endte?
Det var 80-tallet. Det var fullt av feil.
Jeg ga slipp på det for å gjøre flere feil på 90-tallet.
Hvor mange er dere?
Tre. Tre.
- Vel, hvis du vil holde oss med selskap. - Selvfølgelig.
Ok. Takk.
Ops. Det er bare for elitemedlemmer.
- Bli med meg. - Utrolig.
- Gjesten burde få det gjesten vil ha. - Dette er alternativene dine.
Nydelige posjerte egg.
Jøss.
Jeg kan ikke tro det, Héctor. Du har ikke forandret deg.
Hva er hemmeligheten? Er det infrarøde masker?
Nei. Det er ren svindel.
Jeg har bare veldig, veldig gode gener.
Fy søren.
Hva har dere gjort siden dere kom hit?
Han fortalte meg en historie om slutten av sommeren i...
- Var det 1985? - Ja.
Det var faktisk den dagen du falt i bassenget.
- Husker du det, Héctor? - Ja, det gjør jeg.
Det var den eneste gangen jeg så deg uten dine legendariske krøller.
Det var kjempemorsomt.
Jeg sa til Joe at Julia og jeg diskuterte hvorvidt Chad skulle jobbe...
Skru ned lyden! Jeg prøver å skrive!
DET ROSA SLOTTET
Bror, hørte du meg ikke? Jeg har sagt utallige ganger at du må skru ned lyden.
Hva er det? Forstyrrer jeg din lille "skriverutine"?
Du lar jo ingen lese det.
Hvis juicekartongen er tom, skal du ikke sette den i kjøleskapet.
- Det var ikke meg. - Ok. Jeg vil ikke krangle denne morgenen.
- Det er en viktig dag for meg. - For meg også.
Turistforeningen skal ansette omvisere, og gjett hvem som har fått intervju.
Jeg skal ha på meg penskjorte. Kan jeg få låne en penskjorte?
Du kan låne hele garderoben min hvis det gjør at du får jobb.
Jeg har en i hver farge. Hvor mye brysthår vil du vise?
Ikke noe. Og du må passe på Andrés.
- Hva? Nei. Jeg kan ikke ta med et barn. - Du finner ut av det.
- Du har et intimt forhold med eieren. - Ikke nå lenger. Nei. Beklager.
- God morgen! - God morgen!
Kompis. Vet du hva, Andrés? Du skal tilbringe dagen med onkelen din.
På Las Colinas?
Er det sant?
Ja.
I dag skal du bli med meg. Se. Jeg har laget noe du kan spise på veien.
Men hør her. Blir vi forsinket, går vi glipp av bussen.
Hent ham rett etter intervjuet.
Senest klokka to. Vær så snill. Lykke til.
Hei, den er min, drittsekk!
Andrés, vi drar!
- Ha det, pappa. - Ha det. Glad i deg.
Vi må løpe. Vi er sene.
Vil du bli brannmann når du blir stor?
- Ja, men jeg tror ikke jeg kan bli det. - Hvorfor ikke?
Jeg kommer aldri til å bli modig nok.
Jeg sover fortsatt med lyset på.
Hør på meg. Dette skal være siste gang jeg hører deg si at du ikke kan gjøre noe.
Det er mange som vil si at drømmene dine er umulige,
så du kan ikke være ditt første "nei".
Ellers kommer det en dag hvor du ønsker å følge drømmen din,
men da er du i 30-årene, og det kan være for sent.
Skjønner du?
- Ja, onkel Héctor. - Bra.
- Hva er det du alltid skriver om? - Det er en roman. Min roman.
Jeg har jobbet med den i årevis, og den er endelig ferdig.
- Jeg skal dele den med en gjest. - Så kult! Hvem er det?
En veldig innflytelsesrik forlegger.
Du vil bli brannmann. Dette er omtrent det samme.
Og det er en dame som bestemmer hvem som får bli brannmann.
Så jeg må få henne til å lese romanen min
og overbevise henne om at jeg er god nok til å bli brannmann.
Skjønner du?
Kanskje jeg skal bli lege. Brannmann høres komplisert ut.
Se her. Dette er barneklubben.
Jøss, ikke sant?
Du skal være her en liten stund og leke og ha det gøy med de andre barna.
Og om noen timer kommer faren din og henter deg.
Ok?
Dette stedet er bare for gjester, så vi må late som. I dag heter du Dylan.
Og du er fra Indianapolis.
Dylan fra Indianapolis.
Perfekt.
Adios.
Hei, Memo. Beklager at jeg forstyrrer mens du soler deg? Tar en lur?
Uansett, jeg er klar for å ta over VIP-cabanaen nå.
- Hvilken cabana? - Cristela Ramírez.
Hun er her én gang i året og tilbringer den siste dagen ved bassenget
for å nyte solen, og selvfølgelig min upåklagelige service.
Ramírez. Forleggeren.
Er det det hun gjør? Rart.
Vel, her er greia. Siden du var sen, måtte jeg gi cabanaen til Dulce.
Hva? Jeg er den beste mannen til jobben.
Jeg vet hvilken stol hun liker best, at hun bare drikker French martini,
og at hun vil ha et varmt håndkle rundt halsen mens hun leser.
Ok, det er nifst mye kunnskap...
Så gi meg den.
Hun kjøres til flyplassen klokka 15.30. Så kan du gjøre som du vil med meg.
Jeg kan fjerne håret fra filtrene...
...i en uke.
Greit. En måned.
Jeg er bassengsjef, tross alt. Jeg kan nok få Dulce til å si ja.
Absolutt ikke! Cristela er min.
Hun er Héctors stamgjest. Han vet akkurat hva hun liker,
og det har tatt ham flere år...
Hun liker French martini, den brune rottingstolen og et varmt håndkle.
Ok. Héctor, det kommer andre VIP-gjester. Hvorfor er denne så viktig?
Vil du vite hvorfor? Fordi hun...
Denne gjesten gir mye driks, og jeg mener veldig, veldig mye.
For meg handler det ikke om penger. Cristela er en inspirasjon.
Hun startet sin egen forretning uten å la menn diktere veien.
En slik mentor for ei jente fra gaten i Acapulco er uvurderlig.
Jeg vet ikke med deg, men jeg er rørt.
Se på henne nå.
Jeg ser bare ei jente som prøver å knuse glasstaket.
- Jeg kan ikke tro det. Det er nepotisme. - Hei.
Vet ikke hva det er, men det er ikke det.
Beklager, Héctor, men dette betyr mer for Dulce.
- Hun får beholde cabanaen. - Du er tidenes beste bror.
Sjef! Du mente sjef.
Jeg ville aldri... Hva er det ordet for når man gjør familiemedlemmer en tjeneste?
Ms. Ramírez!
Der er du. Dulce tok VIP-en min, og Memo nekter å gjøre noe med det.
- Hvordan kan noen bare overta mitt revir? - Jeg har begynt å lure på det samme.
Máximo.
Máximo! Har du lagt merke til at det er noe litt underlig med Dulce?
Ja. Jeg trodde jeg var den eneste som så det.
Hun er den tegneseriefrosken som danser med en flosshatt når du ikke titter.
Men når du ser på den, bang, så er den bare en frosk.
Vi hadde ikke den i Spania. Kan du kaste henne ut av cabanaen min?
Hva? Nei, jeg kan ikke overstyre Memo.
Men Dulce er en opportunist. Bassenget er bare begynnelsen.
Hun vil prøve å kapre jobben din.
Jeg kan ikke tvinge henne til å gi deg cabanaen, men...
Her kommer hun. Kom igjen.
- Ikke tale om. Jeg tar meg av to gjester... - Héctor, jeg er sjefen din.
Dette er en utrolig viktig gjest, og ingen andre er tilgjengelige.
Mindre.
Du må ta med dette til ambassadørsuiten.
Det er på motsatt side av hotellet.
Den veldig viktige gjesten vil gi deg tre ganger mer enn det du kan få her.
- Er ikke det fristende? - Tre ganger?
Jeg kan ta meg av det.
Dulce, du trenger ikke det. Dette er Héctors ansvar.
Du tar deg av en høyt verdsatt VIP, og jeg ville aldri...
- Det går bra. Héctor kan få henne. - Er du sikker?
Du ville bli inspirert av Cristela.
Jeg har blitt inspirert av lommeboken hennes.
Jøss. Vel, tusen takk, Dulce.
- Ja. Takk. - Du er en lagspiller.
- Alltid glad for å hjelpe til. - Heia laget!
Hun blir sint når hun innser at vi ikke har en ambassadørsuite.
Håper pengene Cristela har igjen, er verdt det.
Tro meg, det er verdt det.
Kan foreldrene til Dylan fra Indianapolis vennligst komme til barneklubben?
Klubben har vært stengt i en time.
Om fem minutter sender vi ham til hittegodset.
- Hei, Ximena. - Hei, Héctor.
Jeg kan ta ham. Foreldrene er i lobbyen.
Greit. Han er der borte. Stakkars liten. Så forsømt.
- Han greier knapt å uttale hjembyen sin. - Hei, Dylan!
- La oss finne foreldrene dine. - Later vi fortsatt som?
Ja. Nå skal vi leke gjemsel, og vi skal finne faren din.
Héctor, jeg krever en forklaring.
- Unnskyld, Diane. Jeg vet at de ansatte... - Hvem er denne nusselige fyren?
Jeg er Dylan fra Indianapolis.
Hvor gammel er du?
Jeg er Dylan fra Indianapolis.
Han var det siste barnet på barneklubben. Jeg skal gjenforene ham med foreldrene.
Så snilt. Jeg liker denne siden av deg, Héctor. Det er veldig søtt.
Jeg får gjøre meg klar.
Alejandro Vera skal hente meg i helikopteret sitt og fly over resorten.
I jobbsammenheng?
Tilsynelatende, men han nevnte prosecco. Mannen kjenner svakheten min.
Ha det, søtnos.
- Ha det. - Ha det.
- Du liker henne! - Bare gå.
Jeg tror jeg var inspirasjonen bak noen av kjolene.
Héctor, går det bra? Du virker bekymret. Jeg har aldri sett deg svette før.
- Klart jeg svetter, Chad! - Huff, hva er i veien? Og hvem er dette?
Jeg er Dylan fra Indianapolis.
- Oi! - Han er nevøen min.
Han skulle bare være her en stund, men nå er faren hans forsinket.
- Har du familie i Indianapolis? - Nei! Han heter Andrés.
Jeg tar meg på en måte av ham. Det er komplisert.
Skulle gjerne forklart, men en VIP skal dra hvert øyeblikk,
og jeg må til cabanaen hennes, men jeg kan ikke det på grunn av barnet.
Vel, jeg kan holde øye med ham.
- Ville du gjort det? - Ja.
Tusen takk.
Snart tilbake. Jeg må slukke en brann.
Med eller uten kullsyre? Sir?
Sir? Med eller uten kullsyre?
Unnskyld. Med kullsyre, takk. Ja.
- Jeg tar det samme. - Det er bare for elitemedlemmer.
Hei! Ro deg ned! Det går bra.
Takk, Joe.
Du reddet livet hans.
- Så omtenksomt. - Salud.
Héctor, du ga min kjæreste og hennes eks et barn som de måtte ta seg av.
- Ja, det var... - Vent. Hvem sitt barn var det?
Jeg aner ikke.
Men slik jeg husker det, føltes det som om det var Julia og Chads barn.
Er de ikke søte? Hvem hadde trodd at Chad er flink med barn?
- Ikke jeg. - Etter reisen er han helt forandret.
Han har fikset alt jeg var frustrert over.
Så flott for Chad.
Og for deg, tydeligvis. Han er endelig en perfekt fyr.
- Jippi. - Du sa det var greit at Chad jobbet her.
Er alt i orden?
Det er flott! Perfekt. Som dere tre. For en perfekt familie. Ha en fin dag.
Det var derfor Julia forlot deg.
Hva? Jeg sa bare "ha en fin dag".
Sa du "ha en fin dag" eller "ha en fin dag"?
- Du sa det samme to ganger. - Du skulle sagt hva du følte.
Jøss. Så nå er du dameekspert.
- Ikke gjør det. Du kjenner meg ikke slik. - Ok.
Jeg har mange...
Ramírez, har du ikke lyst til å bli her litt til?
Der er han jeg vanligvis har.
Du forlot meg i dag. Og på mitt siste besøk på Las Colinas.
Tilgi meg. Det var ikke med vilje. Vent, sa du at dette er ditt siste besøk?
Mannen min og jeg har kjøpt en fritidsbolig i Cancún.
Jeg vil savne dette stedet, men jeg må dra.
Først vil jeg bare si at jeg er stor fan av alt du har gitt ut.
Jeg har sett deg endre livet til mange, mange lovende forfattere,
her fra cabanaen.
Du får historiene deres til å reise fra deres små leiligheter til verden, og...
Ok, ok. Du har smigret meg nok. Hva kan jeg gjøre for deg?
Jeg ville bare spørre om du kunne...
La meg være i fred! Jeg leter etter sønnen min! Ikke rør meg.
Hva er problemet ditt?
Unnskyld. Jeg er snart tilbake.
- Pass deg, dust! - Bare si rommet ditt, så hjelper jeg deg.
- Jeg trenger ikke hjelp. - Jeg dømmer ikke.
Etter tre øl begynner jeg å danse "Thriller"-dansen.
Memo, jeg tar over.
Hei.
- "Memo, jeg tar over." - Hva i helvete driver du med?
- Henter sønnen min? - Du er sen.
Og full. Dro du på intervjuet?
Selvfølgelig. Men det var masse tenåringer der som også skulle bli intervjuet.
- Vet du hvor pinlig det er? - Mindre enn å være arbeidsløs?
Jeg prøvde, men de stilte masse spørsmål. "Hvorfor er det et stort hull i CV-en?"
- Fordi jeg oppdrar et barn alene! - Alene? Og jeg kan dra til helvete?
Jeg har båret deg i årevis. Båret oss. Hvorfor tror du jeg kom til Mexico?
For å hjelpe deg. Du gjør alltid livet mitt vanskeligere.
Så poetisk. Skal du ta med dette i en av de små historiene dine?
De er ikke små historier!
Du aner ikke hva jeg skriver.
Jeg bryr meg ikke. La meg hente Andrés, så drar jeg.
- Dette stedet er for rosa. - Vent.
Du får ikke ta med Andrés når du er slik. Han er tryggere her.
Flytt deg.
Bare innrøm at du er sjalu. Jeg tok deg.
Tok meg i å gjøre hva? Lese en avis? Det er ikke en forbrytelse.
- Dette er forbrytelser. - Héctor?
Hva har skjedd?
Noen tvillinger holdt på drukne. Jeg prøvde å redde den heiteste,
men den andre tvillingen ga henne munn-til-munn,
som gjorde henne til den heiteste. Så jeg reddet begge to.
Nå har de en dobbeldate med tvilling-gjenoppliveren Héctor.
- Jeg sa jo at han var morsom. - Ja, helt hysterisk.
Julia og jeg trengte å le for å slutte å krangle og være ærlige med hverandre.
Máximo, hva er det som foregår med deg? Jeg trodde du stolte på meg.
- Er det sånn du virkelig er? - Nei.
Men da jeg så at du og Chad knyttet bånd, lo sammen og hadde interne spøker,
fikk jeg hetta.
Amor, vi er forbi alt det.
Jeg er med deg, og det er et av de beste valgene jeg har gjort.
Så du og Chad skal ikke oppdra det tilfeldige barnet sammen?
Skal jeg oppdra et tilfeldig barn med noen, så er det med deg.
Hei, bare en tanke.
Kanskje du ble sjalu fordi Julia og jeg tilbringer så mye tid sammen.
Og siden dere begge er veldig opptatt med karrierene deres,
bytter dere ut sorg over mangel på kvalitetstid sammen med frustrasjon.
Eller ikke. Jeg har tatt feil før.
Jeg skal jamme på panfløyten.
Chad har forandret seg. Og dere har begge rett.
Vi har vært så opptatt med å være Acapulcos nye "maktpar"
at vi har hatt lite tid til hverandre.
Pokker ta suksessen vår!
Det går flott med butikken din, og jeg kunne gjort jobben min i blinde.
Jeg tror det snart vil bli roligere.
Máximo! Hvor har du gjemt hun her?
- Jeg uttalte meg for tidlig. - Dulce er så søt.
Og ikke bare fordi navnet hennes betyr søt på spansk, som jeg nå vet.
Dulce.
Hun møtte opp på kontoret mitt med noen godsaker og foreslo...
Vel, foreslå det selv.
Vi burde legge til en ny suite som vi kaller "ambassadørsuiten",
siden alle vet at vi ikke har en.
Genialt, ikke sant?
Ha det.
Dulce var dyktig.
Alle kunne gjennomskuet planen hennes, men hun gjorde det til en seier med Diane.
Jeg bruker ikke dette ordet så ofte, men Memos søster var en skikkelig...
Unnskyld at jeg avbryter, men jeg måtte si at jeg er en enorm fan.
- Det er veldig snilt. - Kan vi ta et bilde?
Klart det. Jeg opplever dette ofte.
Skal vi ta en selfie, eller vil du bare ha bilde av meg?
Unnskyld. Ikke deg.
Men du kan ta bilde av meg og Mr. Aguirre.
- Sir, bøkene dine endret livet mitt. - Takk.
Tusen takk for at du leste dem.
Takk.
Jeg har en liten, men fanatisk tilhengerskare.
Folk elsker en fantasy-kjærlighetsroman. Du burde lese fanlitteraturen deres.
Den er innmari grafisk, selv for meg.
Jeg hadde ingen anelse.
Jeg hadde aldri trodd du var forfatter. Du var heller en latinsk elsker.
Jeg så meg selv aldri som en elegant kvinnebedårer.
Jeg var bare en oppmerksom og omtenksom servitør.
Ok. Kanskje en liten smule elegant. Men en veldig, veldig liten smule.
Kanskje historiene dine ikke alltid viser hele bildet.
Du er åpenbart en upålitelig forteller.
Du trodde at Chad og Julia skulle bli sammen igjen.
Og at Héctor bare var en bassenggutt.
Du har rett. Verden dreier seg vel ikke bare om meg.
- Rart. - Jeg henter Hugo. Hyggelig å møte deg.
Héctor, visste du alltid at du skulle bli forfatter?
Jeg hadde definitivt mine tvil.
Men noen ganger trenger man bare at én person gir deg en ekstra dytt.
Gjorde damen deg til en "brannmann"?
Uheldigvis ikke.
Det var synd.
Kom. Leggetid.
Det er sent.
Kan du lese en historie?
Andrés, vil du høre den om teddybjørnen i leketøysbutikken igjen? Den er trist.
Kan du lese en av dine?
Ja, ok.
Hvorfor ikke?
Den heter Det rosa slottet.
"Skyene delte seg,
og bak dem sto det et ruvende rosa slott, beskyttet av et mektig kavaleri.
Farer lurer utenfor slottsmuren!
Men for én modig andalusisk ridder,
med krøller som hele kongeriket misunte ham,
var ikke spyd og sverd den virkelige faren. Det var kjærlighet.
Hans hemmelige kjærlighet.
For den forføreriske, sensuelle, trollbindende blonde dronningen som het..."
Jeg tror jeg mangler en side.
Tekst: Espen Stokka