Neticami, ka mums jāgaida, lai tiktu pie galdiņa.
Es neesmu gaidītāju kategorijā.
Ei! Neejiet bez rindas!
Nē, nē. Viņa neiet bez rindas.
Redzi to smuko zelta kartīti?
Viņa ir viena no elitārajiem viesiem.
Senāk Las Colinas bija tā, ka "viesis dabū, ko viesis grib".
Bet nu viesis dabū to, kam kvalificējas.
Kāds ir īgns.
Nu, kāds vēl lai es būtu?
Hjūgo mani pameta, lai šļūktu pa trosi.
Hulija neatbrauks. Un vilšanās ar sliktu tekilu nesader.
Man ir ideja. Tu varētu man pastāstīt kādu stāstu no pagātnes.
Es zināju, ka tev mani stāsti patīk.
Tie ir labāki nekā žēlošanās par tagadni.
Vienalga uztveršu to kā komplimentu.
Tātad - tas notika pirms gandrīz 40 gadiem
un es strādāju smagāk nekā jebkad.
Maksimo?
Vai tad tev šodien nav brīvdiena?
Bija. Bet nodomāju, ka jautrāk būs to pavadīt darbā.
Labi. Tiksimies vakariņās!
Vispār domāju, ka jautrāk būs tur arī paēst.
Atā!
Mums ir ļoti atšķirīgs priekšstats par jautrību.
Kamēr es vairāk laika pavadīju Las Colinas,
Estebans ar Sāru gatavojās debatēm...
SĀRA TURNĪRĀ UZVAR
...un mamma sāka justies labāk, jo bija atradusi jaunu kaislību.
Mīļais! Iešu uz veikalu. Vai tev kaut ko vajag?
- Nē? Labi. - Tev mugurā mētelis?
Man uznāk aukstuma viļņi.
Vai tādi ir?
Bet viņa aizvien bija pārāk kautrīga,
lai kādam stāstītu par savu jauno mīlestību pret spandeksu.
Varbūt es strādāju pārāk daudz, bet pēkšņi bija sajūta, ka mani apdraud
jauna kolēģe, kas šķita kā īsta...
Cilvēkēdāja
Memo māsa Dulse visiem pārējiem lika izskatīties slikti.
Un sāka likties, ka viņa zina, ko dara.
Vairāk nekā jebkad man atlika laiks tikai darbam.
Maksimo, vai tev ir brītiņš?
Pilnīgi noteikti.
Vai tu neiebilstu, ja es kleitu veikalā pieņemtu darbā Čadu?
Kāpēc lai iebilstu?
Izskatās, ka Augusto un Adriana viņu tūlīt "paaugstinās".
Nē. Es domāju - tāpēc, ka viņš ir mans bijušais līgavainis.
Es laikam par to neiedomājos.
- Pag! Vai man par to būtu jādomā? - Ko? Nē.
Tāpēc jau es par to runāju. Jo tev nav, par ko uztraukties.
Labi. Tad es par to neuztraukšos, ko es jau tāpat nedarīju.
- Viss ir labi. - Es to novērtēju.
Daži puiši būtu stresā, ja mēs visu dienu pavadītu kopā.
Nu, ne es.
Es Hulijai uzticējos,
bet nez kāpēc sajutos mazliet... Velns parāvis!
Tas ir Ektors.
Bāc, viņš izskatās labi.
Tā, aizsedz mani! Aizsedz!
Kāds prieks tevi redzēt!
- Tiešām? - Jā.
Tātad tu nedusmojies par to, kā viss beidzās?
Tie bija astoņdesmitie.
Tie bija kļūdu pilni.
Es to visu atlaidu, lai pieļautu vēl vairāk kļūdu deviņdesmitajos.
Cik viesu ir jūsu grupā?
Trīs.
- Nu, ja tu gribēsi mums pievienoties. - Protams.
Labi. Paldies.
Ups! Tas ir tikai elitārajiem viesiem.
- Nāciet līdzi! - Kaut kas neticams...
Viesim ir jādabū, ko viesis grib.
Varat izvēlēties no šī.
Šīs bez čaumalas vārītās olas ir gardas.
Nespēju noticēt, Ektor.
Tu izskaties tieši tāpat.
Kāds ir tavs noslēpums?
Vai infrasarkanās maskas?
Nē. Tās ir tīrā krāpšana.
Man vienkārši ir ļoti, ļoti, ļoti labi gēni.
Bāc!
Nu, ko esat pasākuši, kopš te ieradāties?
Viņš man stāstīja par vasaras nogali...
- 1985. gadā? - Jā.
Patiesībā tieši par to dienu, kad tu iekriti baseinā.
- Atceries, Ektor? - Jā. Jā, atceros.
Tā bija vienīgā reize, kad redzēju tevi bez leģendārajām lokām.
Pārsmieties varēja.
Es stāstīju Džo, kā mēs ar Huliju runājām
par to, ka Čads varētu strādāt...
Pagriez klusāk! Es cenšos rakstīt.
ROZĀ PILS
Bračka, vai tu mani nedzirdi?
Teicu tev tūkstoš reižu, lai pagriez klusāk.
Kas par lietu?
Vai traucēju tavai "rakstīšanas rutīnai"?
Tu tāpat nevienam neļausi to lasīt.
Ja redzi, ka sulas paka ir tukša, neliec to atpakaļ ledusskapī, lūdzu.
- To neizdarīju es. - Labi.
Šodien negribu strīdēties.
- Šī diena man ir ļoti svarīga. - Arī man.
Tūrisma sekretariāts pieņem darbā gidus, un uzmini, kam būs intervija?
Es pat uzvilkšu kreklu.
Starp citu, vai aizdosi kreklu?
Aizdošu tev jebko, ja tikai dabūsi darbu.
Man ir krekli visās krāsās.
Jautājums - cik krūšu spalvu gribi rādīt.
Nevienu. Un tev būs jāpieskata Andress.
Ko? Nē.
- Nē. Nevaru ņemt bērnu uz darbu. - Gan izgrozīsies.
Zinu, ka esi intīmi tuvs ar īpašnieci, ne?
Vairs ne. Nē. Atvaino!
- Labrīt! - Labrīt!
Te jau viņš ir. Zini ko, Andres?
Šodien tu būsi kopā ar savu tēvoci.
Las Colinas?
Patiešām?
Jā.
Šodien brauksi man līdzi. Re!
Es tev ceļam pat pagatavoju sviestmaizi.
Bet jāiet.
Ja būsim par vēlu, nokavēsim autobusu.
Atbrauc viņam pakaļ uzreiz pēc intervijas!
Vēlākais līdz diviem. Lūdzu! Lai veicas!
Ei, tas ir mans, mūdzi!
Andres, ejam!
Atā, tēt!
Atā, dēls! Es tevi mīlu.
Būs jāskrien. Mēs kavējam.
Vai par to tu gribi kļūt, kad izaugsi? Par ugunsdzēsēju?
- Jā, bet nezinu, vai varēšu. - Un kāpēc?
Nezinu, vai būšu pietiekami drosmīgs.
Un es joprojām guļu pie ieslēgtas gaismas.
Paklausies!
Lai šī būtu pēdējā reize, kad saki, ka nevari kaut ko izdarīt.
Būs daudz cilvēku, kas teiks, ka tavi sapņi nav sasniedzami.
Tev jābūt pirmajam, kas tam nepiekrīt.
Citādi pienāks diena, kad tu tomēr gribēsi savus sapņus sasniegt,
bet tev būs 30, un tad jau var izrādīties par vēlu.
Vai saproti?
- Jā, tēvoci Ektor. - Labi.
Ko tu vienmēr raksti?
Tas ir romāns. Mans romāns.
Es to rakstu jau gadiem,
un beidzot tas ir pabeigts.
Es to parādīšu kādai viesnīcas viešņai.
Cik forši! Kas viņa ir?
Ļoti ietekmīga grāmatizdevēja.
Tu gribi būt ugunsdzēsējs, ja?
Nu, šis ir līdzīgi.
Un ir kāda dāma, kas izlemj, kurš var kļūt par ugunsdzēsēju.
Man vajag piecas minūtes ar viņu, lai viņa manis rakstīto izlasītu
un es viņu pārliecinātu, ka esmu pietiekami labs, lai būtu ugunsdzēsējs.
Saproti?
Varbūt labāk kļūšu par ārstu.
Būt par ugunsdzēsēju šķiet sarežģīti.
Skaties! Šis ir Bērnu klubiņš.
Forši, vai ne?
Kādu brīdi tu paliksi te -
spēlēsies un izklaidēsies ar citiem bērniem.
Un tad, pēc dažām stundām, tavs tētis atnāks tev pakaļ.
Labi?
Starp citu, šī vieta ir tikai viesiem, tāpēc mums jāspēlē izlikšanās.
Šodien tevi sauc Dilans.
Un tu esi no... Indianapolisas.
Dilans no Indianapolisas.
Perfekti.
Adios.
Sveiks, Memo!
Atvaino, ka iztraucēju tavu... sauļošanos? Nosnaušanos?
Lai nu kā, esmu gatavs pārņemt savu VIP nojumi.
- Atgādini - kuru nojumi? - Kristelas Ramiresas.
Viņa brauc uz Akapulko reizi gadā un pēdējo dienu pavada pie baseina,
lai izbaudītu sauli un, protams, manu nevainojamo servisu.
Ā, Ramiresa. Grāmatizdevēja.
Vai viņa nodarbojas ar to? Dīvaini.
Jā, nu, lieta tāda.
Tā kā tu nokavēji, man bija jāatdod tā nojume Dulsei.
Ko? Bet es šim darbam esmu labākais.
Zinu, kāds ir Kristelas iecienītais krēsls, ka viņa dzer tikai franču martini
un ka viņai vajag tikko no žāvētāja izņemtu dvieli,
lai atbalstītu kaklu, kamēr viņa lasa.
Tā. Tu zini baisi daudz...
Tad dod to man!
Pusčetros mašīna viņu aizvedīs uz lidostu.
Tad vari darīt ar mani, ko gribi.
Es pat iztīrīšu matus no baseina filtriem.
Nedēļu.
Nu labi -
mēnesi.
Nu, galu galā, esmu galvenais baseina puika.
Droši vien varu panākt, lai Dulse tam piekrīt.
Nekādā gadījumā! Kristela ir mana.
Bet viņa vienmēr bijusi Ektoram. Viņš zina, kas viņai patīk,
un tas viņam ir prasījis gadus...
Viņai patīk franču martini, brūnais pludmales krēsls ar pīto atzveltni
un silts dvielis kaklam.
Labi. Nu, Ektor, būs vēl citi VIP viesi.
Kāpēc viņa ir tik svarīga?
Gribi zināt, kāpēc?
Tāpēc, ka viņa...
Viņa dod lielu dzeramnaudu,
un es runāju par ļoti, ļoti, ļoti lielu.
Nu, es to nedaru naudas dēļ.
Kristela man ir kā iedvesma.
Viņa izveidoja savu uzņēmumu, neļaujot vīriešiem diktēt, ko darīt.
Tāds paraugs meitenei no Akapulko ielām...
ir nenovērtējams.
Nezinu, kā tu, bet es esmu ļoti aizkustināts.
Paskaties uz viņu tagad!
Es redzu vienīgi meiteni, kas cenšas saplēst stikla griestus.
Nespēju noticēt.
- Tas ir tīrs nepotisms. - Ei!
Nezinu, kas tas ir, bet varu apgalvot, ka tā nav.
Atvaino, Ektor, bet Dulsei tas nepārprotami nozīmē vairāk.
Ļaušu viņai to nojumi paturēt.
Tu esi vislabākais brālis.
Priekšnieks! Gribēji teikt - priekšnieks.
Es nekad...
Kā to sauc, ka pret ģimenes locekļiem izturas labāk?
Ramiresas kundze!
Te tu esi.
Dulse man tikko atņēma VIP klienti, un Memo neiebilst.
Kā pēkšņi kāds var tā iebrāzties manā teritorijā?
Es sāku sev jautāt to pašu.
Maksimo.
Maksimo!
Vai neesi pamanījis, ka ar Dulsi kaut kas nav tīrs?
Jā. Man likās, ka to redzu tikai es.
Viņa ir kā tā multenes varde,
kas, kad tu neskaties, dejo ar cilindru,
bet, tiklīdz paskaties, - bum!
Parasta varde.
Mums Spānijā to nerādīja. Bet vai izmetīsi viņu no manas nojumes?
Ko? Nē, es...
Pie baseina es nevaru apstrīdēt Memo.
Bet Dulse ir oportūniste.
Baseins ir tikai sākums.
Šādā ātrumā viņa drīz mērķēs uz tavu vietu.
Klau, es nevaru viņu piespiest atdod tev nojumi, bet...
Tā, viņa nāk. Sākam!
Nu nē! Es jau apkalpoju divus viesus...
Ektor, esmu tavs priekšnieks.
Tas ir ārkārtīgi svarīgs viesis, un neviens cits nav pieejams.
Mierīgāk!
Aiznes šo uz vēstnieka luksusnumuru, citādi...
Bet tas ir viesnīcas otrā pusē.
Nu, šis ļoti svarīgais viesis maksā trīskārtīgi par visu, ko viņam aiznes.
- Vai tas nav vilinoši? - Trīskārtīgi?
Es varu to izdarīt.
Dulse, nevajag.
Tas ir Ektora pienākums.
Tu jau apkalpo vērtīgu VIP klienti, un es negribu, lai...
Nekas. Ektors viņu var dabūt.
Esi pārliecināta?
Zinu, ka gribēji no Kristelas iedvesmoties.
Es jau iedvesmojos no viņas maka.
Nu, liels paldies, Dulse.
- Jā. Paldies. - Tu tiešām esi komandas cilvēks.
Vienmēr prieks palīdzēt.
- Komanda! - Jā. Komanda!
Viņa būs ļoti nikna, kad sapratīs, ka nekāda vēstnieka luksusnumura nav.
Ceru, ka tas ir Kristelas atlikušās naudas vērts.
Tici man - tas ir tā vērts.
Lūdzam Dilana no Indianapolisas vecākus
nekavējoties doties uz Bērnu klubiņu.
Bērnu klubiņš jau stundu ir slēgts.
Jums ir piecas minūtes. Tad aizsūtīsim viņu pie atrastajām mantām.
- Sveika, Himena! - Sveiks, Ektor!
Aizvedīšu Dilanu pie vecākiem. Redzēju viņus foajē.
Labi. Viņš ir tur. Nabadziņš!
Galīgi atstāts novārtā.
Knapi prot izrunāt savu pilsētu.
Ei, Dilan!
Iesim sameklēt tavējos!
Vai vēl spēlējam izlikšanos?
Jā. Un tagad mēs spēlēsim paslēpes
un iesim meklēt tavu tēti.
BĒRNU KLUBIŅŠ
Ektor, es pieprasu paskaidrojumu.
Atvaino, Daiena! Zinu, ka darbinieki nedrīkst...
Kas ir šis burvīgais puisēns?
Esmu Dilans no Indianapolisas.
Un cik tev gadu?
Esmu Dilans no Indianapolisas.
Viņš palika pēdējais Bērnu klubiņā, kad to slēdza.
Nospriedu, ka aizvedīšu viņu pie vecākiem.
Cik jauki! Man patīk šī tava puse, Ektor. Ļoti mīļi.
Nu, man jāiet sagatavoties.
Alehandro Vera atlidos man pakaļ
ar savu helikopteru, lai izvizinātu virs kūrorta.
Vai darba vajadzībām?
It kā. Lai gan viņš pieminēja proseko.
Viņš zina manu vājību.
Atā, jaukumiņ!
- Atā! - Atā!
- Tev viņa patīk! - Ejam!
Man gribas domāt, ka dažus modeļus esmu iedvesmojis es.
Ei, Ektor! Tev viss labi? Izskaties sastresojies.
Pirmo reizi redzu, ka satraucies.
Skaidrs, ka satraucos, Čad.
Apžēliņ! Kas noticis?
Un kas ir viņš?
Esmu Dilans no Indianapolisas.
Viņš ir mans brāļadēls.
Viņam te vajadzēja būt tikai uz brīdi,
bet nu viņa tēvs kavējas un nekur nav atrodams.
Nezināju, ka tev ir radi Indianapolisā.
Nē! Viņu sauc Andress.
Es par viņu savā ziņā rūpējos. Klau, tas ir sarežģīti.
Es izskaidrotu, bet kāda VIP kliente kuru katru brīdi dosies uz lidostu.
Man jāiet atpakaļ uz viņas nojumi,
bet es nevaru, jo man pie pakaļas ir bērns.
Nu, vari viņu atstāt pie manis. Es viņu pieskatīšu.
- Tiešām? Tu to izdarītu? - Jā.
Liels paldies.
Drīz būšu atpakaļ. Man jānodzēš ugunsgrēks.
Ar gāzi vai bez?
Kungs?
Ar gāzi vai bez?
Atvainojos. Ar gāzi, lūdzu. Jā.
Man arī.
Tas ir tikai elitārajiem viesiem.
Ei, ei, ei! Tikai mieru!
Viss kārtībā.
Paldies, Džo.
Tu tikko izglābi viņam dzīvību.
- Cik laipni! - Salud!
Ektor,
tu manai draudzenei un viņas bijušajam iedevi īstu bērnu, par ko rūpēties.
- Jā, tas bija... - Acumirkli! Kā bērns tas bija?
Man nav ne jausmas.
Bet, kā es to atceros, bija sajūta, ka tas ir Hulijas un Čada bērns.
Vai viņi nav burvīgi? Kas būtu domājis, ka Čads saprotas ar bērniem?
- Es ne. - Vai ne?
Viņš ir atgriezies no sava ceļojuma kā cits cilvēks.
Viņā vairs nav nekā no tā, kas mani kaitināja.
Tad jau Čadam labi.
Un acīmredzot arī tev. Beidzot viņš ir ideālais puisis.
- Jei! - Ei!
Tu teici, ka neiebilsti, ka Čads te strādās.
Vai viss kārtībā?
Lieliski! Perfekti.
Gluži kā jūs trīs. Perfekta ģimene. Jauku dienu!
Redzi, tieši tāpēc Hulija tevi pameta.
Ko?
Es tikai pateicu: "Jauku dienu!"
Tā. Vai tu pateici "Jauku dienu!" vai "Jauku dienu!"?
Tu divreiz pateici vienu un to pašu.
Tev vajadzēja viņai izstāstīt, kā jūties.
Ko tu neteiksi!
Ak tu tagad esi speciālists dāmu lietās.
Klau, nedari tā!
- Tu par mani to nezini. - Ak tā!
Man ir daudz...
Ramiresas kundze,
vai nevēlaties uzkavēties ilgāk?
Lūk, kur mans lutinātājs.
Bet šodien tu mani pameti.
Un tieši manā pēdējā reizē Las Colinas.
Piedodiet! Tas nebija no laba prāta - ticiet!
Pagaidiet! Vai teicāt - esat te pēdējoreiz?
Mēs ar vīru nupat nopirkām daļlaika brīvdienu māju Kankunā.
Šīs vietas man pietrūks, bet nu ir jādodas.
Nu, pirms aizejat... Lūdzu,
gribu pateikt, ka man ļoti patīk viss, ko jūs izdodat.
Esmu redzējis, kā izmaināt dzīvi daudziem, daudziem jaunajiem rakstniekiem
tepat šajā nojumē.
Jūs ļaujat šiem stāstiem no viņu dzīvoklīšiem nonākt pasaulē un...
Labi, labi.
Pietiks liet sīrupu.
Kā varu tev palīdzēt?
Es tikai gribēju lūgt, vai jūs varētu...
Liec mani mierā! Es meklēju savu dēlu.
Neaiztiec mani!
Kas tev par problēmu?
Ļoti atvainojos.
Tūlīt atgriezīšos.
Piesargies, kretīn!
Pasakiet, no kura numura esat. Es palīdzēšu.
- Man palīdzību nevajag. - Jā. Saprotu. Es nenosodu.
Man pašam pietiek ar trim aliem, lai sāktu dejot kā Džeksons.
Memo, es tikšu galā.
Ei!
"Memo, es tikšu galā."
Ko, pie velna, tu dari?
- Atnācu pēc dēla. - Tu esi par vēlu.
Un piedzēries. Vai uz interviju vispār biji?
Protams.
Bet tur bija vesels bars pusaudžu, kas gribēja to pašu darbu.
Zini, kāds tas bija kauns?
Un būt bezdarbniekam nav kauns?
Es centos! Bet viņi man uzdeva visus tos jautājumus.
Zini: "Kāpēc jūsu darba pieredzē tāds pārtraukums?"
- Tāpēc, ka viens audzinu bērnu. - Viens?
Un es neskaitos?
Es uzturu tevi jau gadiem. Mūs visus.
Kāpēc, tavuprāt, es atbraucu uz Meksiku?
Lai tev palīdzētu. Bet tu manu dzīvi tikai sarežģī.
Ak, cik poētiski!
Vai iekļausi to kādā no stāstiņiem?
Tie nav nekādi stāstiņi.
Tev nav ne jausmas, ko es rakstu.
Man pie kājas!
Ļauj man paņemt Andresu, un es pazudīšu.
Šī vieta ir pārāk rozā.
Pagaidi!
Tādam es tev Andresu nedošu.
Lai viņš paliek pie manis. Te viņam ir drošāk.
Malā!
Atzīsti - tu esi greizsirdīgs. Es tevi pieķēru.
Pieķēri, darot ko? Lasot gaitenī avīzi?
Tas nav noziegums.
Noziegumi ir šie.
Ektor!
Kas notika?
Baseinā slīka dvīnes.
Protams, es centos izglābt seksīgāko,
bet tad otra dvīne sāka viņu elpināt no mutes mutē,
kas padarīja par seksīgāko viņu.
Tāpēc beigās es izvilku no ūdens abas.
Tagad viņām ir dubultrandiņš ar Ektoru - dvīņu ekstraktoru.
Teicu, ka viņš ir smieklīgs.
Jā, īsts jautrītis.
Mums ar Huliju vajadzēja pasmieties,
lai mēs atjēgtos no strīda un būtu viens pret otru godīgi.
Maksimo, kas ar tevi notiek?
Es domāju, ka man uzticies.
Vai patiesībā esi šāds?
Nē.
Bet, kad redzēju, kā ar Čadu satuvināties,
kopā smejaties, radāt savus jokus,
es zaudēju savaldību.
Amor, bet tas viss ir aiz muguras.
Tagad esmu ar tevi, un tas ir viens no labākajiem lēmumiem manā mūžā.
Tātad jūs ar Čadu to nejaušo bērnu neaudzināsiet kopā?
Ja arī ar kādu audzināšu nejaušu bērnu, tad tas būs ar tevi.
Ei, draugi, tikai ienāca prātā.
Varbūt tu juties greizsirdīgs,
jo mēs ar Huliju pavadām kopā daudz laika.
Un, tā kā abi esat ļoti aizņemti ar darbu,
varbūt skumjas par to, ka nepavadāt kopā laiku, tu aizstāji ar neapmierinātību.
Varbūt ne. Nezinu. Agrāk esmu kļūdījies.
Iešu paspēlēt pānflautu.
Čads ir ļoti mainījies.
Un jums abiem ir taisnība.
Esam bijuši tik aizņemti, būdami Akapulko jaunais "varas pāris",
ka mums bijis maz laika vienam priekš otra.
Pie velna mūsu panākumus!
Tavam veikalam veicas labi, un es savu darbu esmu apguvis.
Man ir sajūta, ka tagad būs mierīgāk.
Maksimo!
Kur tu biji noslēpis viņu?
Varbūt, to sakot, pārsteidzos.
Dulse ir īsts saldumiņš.
Un ne tikai tāpēc, ka viņas vārds spāniski nozīmē "salds", ko es tagad zinu.
Dulse.
Viņa ieradās manā kabinetā ar cienastu un ierosināja...
Nu, pasaki pati!
Domāju: vajadzētu izveidot jaunu numuru, ko sauktu "vēstnieka luksusnumurs",
jo visi zina, ka mums tāda nav.
Ģeniāli, vai ne?
Atā!
Dulse bija laba.
Mūsu nodomu varēja saskatīt jebkurš, bet viņa to pārvērta par uzvaru ar Daienu.
Es reti saku šo vārdu,
bet Memo māsa izrādījās īsta...
Atvainojiet, ka pārtraucu, bet man bija jāpasaka: esmu liela pielūdzēja.
Tas ir ļoti mīļi.
Vai varam nofotografēties?
Protams. Man tā ir bieži.
Taisīsim selfiju, vai gribat tikai ar mani?
Atvainojiet! Ne ar jums.
Bet, ja gribat, varat nofotografēt mani un Agirres kungu.
Kungs, jūsu grāmatas izmainīja manu dzīvi.
Paldies.
Liels paldies, ka tās lasāt. Tiešām.
Paldies.
Man ir mazs, bet aizrautīgs fanu pulciņš.
Cilvēkiem patīk kaislīga romantiskā fantāzija.
Jums vajadzētu palasīt viņu rakstīto fanu literatūru.
Tā ir tik, tik sulīga - pat man.
Man nebija ne jausmas.
Tiešām - es nekad nebūtu iedomājies tevi kā rakstnieku.
Tu vienmēr biji tāds latīno mīlnieks.
Man nelikās, ka es būtu šarmants aplidotājs.
Biju tikai uzmanīgs un gādīgs apkalpotājs.
Nu labi. Varbūt mazlietiņ šarmants.
Bet ļoti, ļoti maz.
Varbūt tavi stāsti neatklāj pilnīgi visu, bos?
Tu nepārprotami esi neuzticams stāstnieks.
Tu domāji, ka Čads ar Huliju atkal saiet kopā
un ka Ektors ir tikai baseina puika.
Tev taisnība.
Laikam jau pasaule negriežas ap mani.
Savādi.
Iešu pēc Hjūgo. Bija prieks iepazīties.
Klau, Ektor! Vai tu vienmēr zināji, ka būsi rakstnieks?
Man noteikti bija par to šaubas.
Bet dažreiz pietiek ar vienu cilvēku, kas iedod to pēdējo grūdienu.
Vai tā dāma nolēma, ka būsi ugunsdzēsējs?
Diemžēl ne.
Cik žēl!
Labi. Jāiet gulēt.
Ir jau vēls.
Vai tu man palasīsi?
Andres! Vai gribi, lai vēlreiz lasu stāstu par lāčuku rotaļlietu veikalā?
Tas ir ļoti bēdīgs.
Vari izlasīt kādu no savējiem?
Jā, labi.
Kāpēc ne?
To sauc Rozā pils.
"Starp mākoņiem
kļuva redzami rozā pils mūri, ko sargāja spēcīga kavalērija.
Aiz pils sienām draudēja briesmas,
bet kādam drosmīgam andalūziešu bruņiniekam,
kura lokainos matus apskauda visa karaļvalsts,
lielākais drauds bija nevis šķēpi un zobeni,
bet mīlestība.
Viņa slepenā mīlestība
pret skaistu, juteklisku un valdzinošu karalieni ar zeltainiem matiem, ko sauca..."
Pag, te laikam trūkst vienas lapas.
DAIENA.
Tulkojusi Inguna Puķīte