АКАПУЛЬКО
ГРАНДІОЗНИЙ ДЕНЬ МАТЕРІ!
У Мексиці був День матері,
і мама була в захваті від того, що я підготував.
Ні! Це занадто.
Ну, в захваті був я, а вона не дуже.
Це моє свято, і я хочу просто готувати вдома для своєї сім'ї.
Але ж святковий бранч буде в «Лас-Колінасі»!
Знаєш, як важко забронювати столик?
Але тільки не для заступника керівника.
А це ж я.
Максімо, якщо мама хоче відсвяткувати вдома з сім'єю,
хто ми такі, щоб сперечатися?
Дякую!
На котру мені запросити маму?
Прийде донья Росіта? Знов?
Мама любила донью Росіту.
Але після весілля та постійно товклася в нас удома.
А знаєш, синку, якщо це так для тебе важливо,
ходімо на той твій бранч. Лише ми вчотирьох, еге ж?
Так.
Привіт. Раджу вам замикати вхідні двері.
А то будь-хто може вломитися.
Прикольний диван.
Максімо, хто цей лисий білий чоловік?
Ой, чорт. Я вдерся посеред розповіді?
Якщо чесно, він завжди посеред розповіді.
Вибачте. Але я так довго прочекав. Мені ж цікаво.
З Паломою є прогрес?
Скажімо так: у нас буде «мохарра фріта».
Прикро. А я надіявся, вона готує вам обід.
Це і є обід. Смажена риба з ідеально підібраними спеціями.
Один шматочок – і я ніби вдома.
Якщо хочеш, попрошу її поставити ще одну тарілку.
Ні. У мене правило: не їсти того, що може подивитися мені в очі.
А ще тут поблизу є «Бургер кінґ».
Отак ти долучаєшся до моєї культури?
На чому я зупинився?
А, згадав.
Я розповідав про найважливіше в Мексиці свято після...
А хоча, ні. Взагалі-то...
Пробач, Ісусе...
День матері – свято номер один. І я був...
Я такий радий! Свято буде чудове!
І обіцяю: звідти не буде видно молодят у джакузі.
Бульбашки не все прикривають.
А краватка потрібна, Максімо?
У мене їх дві. Одна коричнева, а друга – теж коричнева.
А, ні. Стривай. Чи в мене лише одна краватка?
О ні! Що з тобою, Саро?
Доню, ти що, захворіла?
Не захворіла.
Хіба що мала гостру форму марення гуртом The Go-Go's.
The Go-Go's – то був легендарний жіночий панк-гурт.
Твоя мама від них фанатіла.
У той день вони підписували в Акапулько свої альбоми.
І Сара не збиралася таке проґавити,
навіть прикинувшись хворою в День матері.
Мамо, мене то морозить, то кидає в жар.
На Сарине щастя,
мама не помітила, яка вона нікудишня актриса.
Ну все. Ти лишаєшся вдома. Сідай, доню.
- Не хвилюйся. - Ага.
- Я лишуся з тобою. - Ні! Не можна!
Що?
Не пропускай святковий бранч.
Від цього мені буде ще гірше.
Якщо таке можливо.
Не переживайте. Я знайшов ідеальну заміну.
Мамусю, не хочеш на бранч?
Ні, це не сніданок. І не обід.
Просто повір, тобі сподобається.
Погодилася.
Чого всміхаєшся?
Нічого. Просто мені так пощастило.
Які шанси щодня ходити на роботу з дівчиною своєї мрії?
Один на мільйон.
Максімо, хіба не чудово?
Ми обидва щодня ходимо на роботу з дівчатами наших мрій.
Ну, добре. Два на мільйон.
Хуліє, ти б перевірила свої сукні в сувенірному магазині.
Їх знов виставили за засобами від сонця?
За ліками від проносу.
Єдиний плюс – там завжди більше покупців.
Я вже піду. У дона Пабло вихідний,
і до бранчу з мамою треба за коротший час встигнути вдвоє більше.
Мемо, готовий до першого Дня матері в ролі головного над басейном?
Ще б пак.
Я придумав щось дуже особливе для всіх мам біля басейну.
Мами мене люблять.
Моя мама каже, що таких маминих синків, як я, ще пошукати.
З ДНЕМ МАТЕРІ
Ох, Мемо. Ти й не здогадуєшся.
Такого дня, як буде сьогодні, в тебе ще не бувало.
Гекторе. Це ж просто День матері.
Якби ж так просто.
Мексиканський і американський Дні матері святкують у різні дні,
але цього року вони припали на один вихідний.
Таке буває лише раз на кілька років, коли бог від нас відвертається.
З Днем матері!
Тепер вони на тобі.
- З Днем матері! - Па-па, солоденький.
Нехай.
Та ти перебільшуєш.
День матері – це ж свято квітів, солодощів
і приємного часу в колі рідних.
Не для американських мам на відпочинку.
Для них це день, коли можна побути без дітей.
Тобто сходити на масаж чи педикюр?
- Не зовсім. - Бармене!
Налийте по чарці за кожну мою дитину і ще п'ять зверху!
Сьогодні ж свято!
- Налийте лікеру. - І швидше!
Як можу!
Починається мамська буря.
Бранч опівдні, і в мене було рівно п’ять хвилин
на годинну зустріч.
Розклад на тиждень готовий. VIP-гостей обслужимо «вельми іменито».
І останнє, ми нарешті полагодили джакузі.
Чудово. А що з ним було?
Струмом води змило й зажувало плавки гостя.
- Фе. І він був... - Геть голий? Так.
Не бійтеся. Він був волохатий, і ніхто нічого не побачив.
Я не це хотіла спитати, але приємно знати.
Максімо, бачу, ти про все подбав. Я вражена.
Що тут скажеш, міс Девіс? Радий вам служити.
Якщо це все...
Є ще дещо.
Я б хотіла почути твою думку про одну справу.
Пообідаємо сьогодні разом?
Сьогодні? Ми з вами?
- О другій-третій дня? - Ні. За американським часом,
як нормальні люди. Прямо зараз.
Звісно, якщо тобі зручно.
Приймаю це за «так». Буде цікаво.
Ще раз вибач, мамо. Я цього бранчу так чекав.
Не переймайся, синку. Я все розумію. Це твоя робота.
Ти робиш те, що мусиш.
Дякую!
Приготуйтеся скуштувати неперевершені страви.
Я попросив метрдотеля викластися на всі сто.
Аж на сто? Це багатенько страв.
Я повернуся ще до подачі крабових ніжок.
Добре, синку.
Господи! Ну й ціни!
І кому воно треба?
У День матері хочеться просто побути з дітьми.
І оце їхня вежа з морепродуктами? Я думала, буде вища.
Але це було неможливо.
У «Лас-Колінасі» робили найбільші вежі з морепродуктами.
З креветками, молюсками, устрицями й крабами.
Я піду подивлюся, як там наш обід.
- І не дивися мої карти. - Ти що, це ж я.
Твоя правда.
Як ти тут?
- Допомога потрібна? - Не потрібна, все чудово.
Що? Щось не так?
Та ні. Все добре.
А лайма не малувато?
Якраз.
Як скажеш.
Бо смажена риба повинна мати відчутний присмак лайма. А то...
А ти так і працюєш у тій некомерційній організації
з порятунку загрожених папуг?
- Мавп. - Мавп!
Точно, мавп.
- Хоч їх урятували. - Вони всі вимерли.
Подивлюся, як там Г’юґо.
Чудова думка.
От зараза.
Як ти вишукано сидиш.
Та ні. Це не для того.
Після п'яти годин стояння за стойкою ноги аж хапає.
О, Хуліє!
Міс Девіс! Секундочку. Уже встаю.
Потрібна допомога.
Як ти знаєш, у нас прогулює площа, бо наш бездушний співвласник
Алехандро Вера змусив нас прикрити рундук з морозивом Джонні Скупса.
Мені бракує Джонні Ескупса.
Нам усім бракує. Який там був вибір!
Словом, я попросила працівників подумати,
як нам використати вільну площу.
Можеш вислухати їхні ідеї і повідомити мені три найкращі?
Так! Аякже. Приємно, що ви доручили це мені.
Я б попросила дона Пабло.
Він вихідний. Я подумала про Чеда.
А він поїхав, і я подумала про Максімо.
А в нас з ним діловий обід, і я побачила, як ти тут сидиш,
от і подумала про тебе!
Дякую. Така честь.
Шикарний ресторан. Добре, що у вас у лімузині був запасний піджак.
Тобі личить.
Міс Девіс, про що ви хотіли почути мою думку?
Бо я готовий добряче подумати.
Ще встигнеш.
Це улюблений ресторан Чеда.
Ми щороку бронюємо столик на ту саму дату.
Не хотілося, щоб бронь згоріла.
Мені це не знадобиться.
І олівці теж.
Аж ніяк. Він же великий хлопчик.
Але твій комірець мене дратує.
Красунчик.
Сидячи в День матері на Чедовому місці з його мамою,
я задумався: «А що як Даян бачить у мені не нового дона Пабло,
а нового...
Чеда?»
ДЕНЬ НЕЗАЛЕЖНОСТІ!
ЧЕД Д.
Почнемо з кальмарів. Смакота.
Я почав шкодувати, що кинув маму,
зате Сара про свій вибір нітрохи не шкодувала.
Вона б цілий день простояла в черзі в магазин платівок.
Навіть узяла мамин бульйон, якщо зголодніє.
У неї не було одного...
Ручка!
Ох!
На.
- Узяла про запас. - Дякую.
Ти теж шанувальниця The Go-Go's?
А що, я не схожа на любительку панк-року?
Просто сорочка прикрила всі мої татуювання.
У мене теж є татуювання дивної родимки на лікті.
Кльова. Схожа на Джої Рамона.
Трохи.
Гляньте на цих людей.
Кому потрібен увесь цей шик?
Не курорт, а безглузде марнотратство.
- Подай лимон. - На, мамо.
А мені готель «безглуздим» не здається.
Що-що? Ти ж сама називала «Лас-Колінас» лігвом гріха.
Може, й називала.
Але тут працює мій син.
Кому коктейль?
Для мам біля басейну бар відкрили раніше.
Курорт його погубить.
Хороший син не покинув би маму в День матері!
Вибачте, але я не можу тримати язика за зубами.
Авжеж, не можете. Бо облизуєте ним крабову ніжку.
Як ти смієш так зі мною розмовляти в моє ж свято?
У ваше свято?
Даруйте, доньє Росіто, але ми вас не думали запрошувати.
- Ой боже. - Що?
Я не сидітиму тут, слухаючи образи.
Відвези мене додому, Естебане!
О ні. Дружина... Але ж і мама.
І знов дружина. А вона теж мати.
Мама недолюблює мою дружину.
Їдь.
Відвезеш її додому – зробиш мені на свято найкращий подарунок. Прошу.
- Дякую. Люблю тебе. - І я тебе.
Поїхали, мамо!
Прихопи омара.
Прости.
Поможи, Гекторе. Ті жінки одна одну топлять.
Та невже? А одна матуся загубила в мене в штанах ключ від кімнати.
Ух.
Ось що ти повинна знати:
коли приходять гості з мозолями на руках від полоття, обрізки дерев
чи від рівняння гравію, вони захочуть купити нові рукавички.
Не знаю, Пако.
Магазин рукавичок – це вже дещо інше.
А купиш тоді мені нові рукавички? Будь ласка.
І всі фруктові смузі можна якось цікаво назвати,
наприклад, «Раззаматац» чи «Манго-Го-Го».
А якщо захворів, там можна буде придбати вітаміни
чи поживну суміш паростків пшениці.
Не знаю, Лупе.
Навряд чи хтось купить за п'ять доларів траву.
Ви ще пожалієте.
Пропонуєте ще один рундук з морозивом?
Точно. Холодний як...
Морозиво!
Один шматочок! Ти ще не скуштував, а кажеш, що несмачно.
Не люблю шпинат. І з морозивом він смачніший не стане.
Чого ти? Від шпинату будеш сильний!
Як моряк Папай. У вас тут є Папай?
Тобто Попейє?
По-моєму, ми говоримо про різні речі.
Ну давай. Один шматочок.
Я ж казала.
Ні, ні.
Не піднімай ножа. Він уже брудний. Давай поріжу.
Одне діло – кинути маму в День матері заради роботи.
Але геть інше – зраджувати мамі з іншою мамою.
Їж.
Смачно!
Перейдімо до роботи?
Точно. Робота.
Алехандро Вера хоче, щоб ми перефарбували весь готель,
а отже, ми постали перед дуже важким вибором.
А вони відрізняються від теперішнього кольору?
- І один від одного? - Вони геть різні.
Це лососевий, а це фламінго.
Розумію, звучить по-дурному,
але цей Вера ставить під сумнів усе, що я роблю.
На його думку, жінка в бізнесі не тямить, що робить.
Що скажеш?
Оцей?
Фламінго! Згодна. Він значно кращий за жахливий лососевий.
ФЛАМІНГО – ФЛАМІНГО
Це теж фламінго. Вони однакові.
Я взяла два фламінго.
Ох, Максімо, дякую. Яке полегшення. Нащо той Чед, якщо є ти?
Фото на пам'ять?
- Не знаю, чи... - Чого ж ні? Можна.
Дай витру. Отак!
Отак! Усміхнися, хлопче.
Трохи ближче. Отак.
Скажи: «З Днем матері!»
Тобі смішно?
Люблю, коли у твоїй історії ти смішний.
Якщо хочеш, можеш продовжити розповідь на кухні.
І скуштуєш соус?
Щоб знати, чи достатньо тобі лайма.
Для мене це честь.
Не лести собі. Просто не хочу за обідом нарікань.
Ти куди? Я ж вигравав.
Змінити напрямок, пропустити хід, узяти чотири. Я виграв. Кінець.
Повернімося до магазину платівок.
Моя улюблена пісня? Не знаю.
Важко обрати лише одну. Хай буде «We Got The Beat».
- Смішно. - Точно.
Бо...
- Її чути з кожного кутка? - Так!
Згодна.
Ти пройшла мій тест.
У мене хороша вчителька.
А що ти сказала мамі, щоб відкараскатися від Дня матері?
Нічого. Вона на доброчинному обіді в мера.
Навряд чи й пам'ятає, що сьогодні День матері.
Якби в нас були хороші мами, ми б не стирчали тут
годинами в черзі на День матері, скажи?
Сара мала б радіти.
Після від'їзду Роберти це була перша людина, якій вона всміхнулася.
Та раптом бульйон набув присмаку брехні.
Вибач. Мені треба йти.
- Я Сара. - А я Аїда.
Хтось завтра пообідає сандвічем зі стейком.
Фотографія.
ЛЮБЛЮ ТЕБЕ, МАМО!
Боже! Яка краса.
Хіба, міс Девіс? Краса?
- Тут написано: «Люблю тебе, мамо». - Чарівно ж.
Ні, не чарівно.
Ви мені не мама. Я мав би обідати зі своєю мамою.
Яку я й люблю.
Пробач.
Ні, це ви пробачте. Я не повинен так з вами говорити.
Усе нормально. Ти маєш повне право сердитися.
Зазвичай у такі моменти я б звернулася до Чеда,
коли Вера ставить під сумнів усі мої рішення.
Ну, ви прийняли правильне рішення щодо рожевого.
Ми обоє знаємо, що лососевий кращий.
Мені не вистачає мого Чеда.
Я ще не бачив Даян такою вразливою.
Я так захопився тим, що цей обід означав для мене,
що не подумав, що він означає для неї.
Я не знаю, де Чед, але якби він був тут,
то сказав би, що ви неймовірна начальниця з чудовими інстинктами.
І не повинні дозволяти ставити ваші рішення під сумнів.
Дякую, Максімо.
Мабуть, я лишуся на десерт.
Я ще не куштував смажених бананів.
Ні, Максімо. Ти йди.
Іди до справжньої мами.
Біжи до неї.
Хто замовляв марґариту?
Як можна, Айлін?
Гей! Де ти був? Тут справжній хаос.
Ти що, ховаєшся?
Що? Ні. Як ти смієш?
Я перевіряю, чи в нас удосталь рушників.
Для чого? Для повені?
Ну, добре. Я вирішив трохи відпочити. Це занадто. Навіть для мене.
Я почуваюся брудним.
То це отак – бути тобою?
На жаль, так. Бути першокласним шматком м’яса – і благословення, і кара.
- Треба туди повертатися. - Ні.
Я не пущу тебе самого.
Ми своїх не кидаємо. Гайда.
Сидіти. Ні! Я ще прийду!
Я не встиг.
Я проміняв тих, кого люблю, на роботу,
за яку мене відзначили милим лебедем з фольги.
Якщо відкриємо там боксерський зал, домовлюся, щоб його відкрив Сталлоне.
Ні? Ну, нехай.
Удачі. Вона невблаганніша за Чака Норріса.
Ой, ні. І ти туди ж, Лорено? Я не витримаю ще однієї кепської ідеї.
Ця тобі сподобається.
Іди зі мною.
Можеш дивитися.
Я... Не знаю, що й сказати.
Ніхто так не заслуговує,
щоб його роботи виставляли за ліками від проносу, як ти.
Ти така мила.
Уявляєш? Мій власний бутик.
А що як ти станеш відомим у всьому Акапулько модельєром?
- У всій Мексиці. - У всьому світі!
Про тебе писали б у журналах.
Знаменитості вдягали б твої сукні на червону доріжку.
Яка краса! Від кого ця сукня?
Від Хулії Ґонсалес.
О, Лорено. З твого боку це так зворушливо.
Це наче сон.
Невже це має бути просто сон?
Хороше питання.
Міс Девіс. Вибачте. Я приберу сукні.
Чого ж? Вони чудово сюди вписалися.
Хуліє, а ти таке подужаєш?
Одне діло – продавати сукні в сувенірній крамниці, й геть інше...
Це неабищо.
Так, неабищо.
Треба буде все тут переробити,
розставити мою колекцію, найняти персонал, знайти матеріали,
але я точно подужаю.
Запевняю, міс Девіс.
Але я не маю грошей.
Зате я маю. І кращої інвестиції, ніж інвестиції в тебе, годі й уявити.
Ви серйозно?
Недавно одна людина нагадала мені довіряти своїм інстинктам.
Так, я серйозно.
О господи. Дякую.
Дякую, міс Девіс.
О, ні. Це я тобі дякую. Не дочекаюся побачити твій тріумф.
І ткнути ним у самовдоволену гарненьку пику містера Вера.
Бачу, хтось обідав з мамою.
Ні. Я покинув її заради обіду з Даян.
Я найгірший у світі син.
Не картайся так, Максімо.
Мені знадобилося 30 років, щоб розгадати секрет балансу
між роботою в «Лас-Колінасі» й сім'єю.
І як ви його тримаєте?
Ну...
я найняв того, хто робить усе те, чого не хочу робити я сам.
Дон Пабло, без образ, та я не хочу так довго чекати.
Я вже піду.
Нате. Буде вашому лебедю друг.
Ми вистояли. Цей день нарешті скінчився.
Звідки в тебе стільки грошей?
Звідки в мене стільки грошей?
Я ж казав: і благословення, і кара.
А якщо так буде щодня?
А що якби батьки відпочивали на повну самі, без дітей?
Хочеш викрасти їхніх дітей? Це занадто навіть для тебе.
Що? Ні!
Якби діти гралися в окремому місці,
їхні батьки могли б відриватися.
А нам би давали шалені чайові.
А я про що!
Гекторе, ми започаткуємо першу
в «Лас-Колінасі» дитячу зону... територію.
Заманливо.
Тепер треба, щоб Джойс...
Назву ще треба обдумати,
але Мемо з Гектором от-от відкриють у готелі перший в історії дитячий клуб.
«Перший в історії дитячий клуб»?
Г’юґо, в його розповіді є хоч слово правди?
В її основі лежать реальні події.
Треба різати дрібніше.
Я вмію нарізати часник.
- Та невже? - Так.
А я думала, в тебе для цього є дворецький.
Є, але я дивлюся, коли він готує.
Мама пішла додому розбита, самотня і...
через те, що донья Росіта вмить ум'яла морепродукти...
дуже голодна. На щастя...
З Днем матері!
Нам було соромно, що ми зіпсували день,
тому ми спробували врятувати вечір.
Естебан купив квітів, Сара приготувала вечерю,
а я підготував ідеальний подарунок.
ЛЮБИМО ТЕБЕ, МАМО!
Яка краса, Максімо. Дякую.
Сідаймо вечеряти. Я приготувала лазанью.
Не може бути. Ти приготувала вечерю?
Ти ж у житті не готувала.
Певно, вже одужала.
Ще не до кінця.
Сідаймо за стіл. Яка краса. Дуже апетитно, доню.
- Тост. - Так.
Хоч сьогодні й День матері, насправді сьогодні наш день.
Наш день згадати, як нам пощастило, що в нас є ти.
А мені пощастило, що в мене є ви. Люблю вас.
- Будьмо. - Дякую за вечерю.
І за подарунок.
Я й не знала, що ти навчилася готувати.
Я можу посмажити рибу.
- Так! - Так, благаю.
Готувати важко...
Та ні, просто в мене від лазаньї гази.
А нащо воно мені?
Ідіть поможіть мені, заодно й готувати навчитеся.
У День матері
мені нагадали, що найголовніше –
бути поруч з тими, кого я люблю.
Для Мемо й Гектора найголовніше було одне одному помагати,
щоб втілити в життя ще небачену в індустрії гостинності новацію.
ЛАСКАВО ПРОСИМО В ДИТЯЧИЙ КЛУБ
Треба поґуґлити.
ХУЛІЯ Ґ.
Для Хулії – знайти подругу,
яка помогла їй нарешті в себе повірити.
А для Даян – усвідомити, що вона може й сама себе підтримати,
хоч вона й не була проти компанії.
Максімо, ще раз дякую за те, що ти сказав на вчорашньому обіді.
Нема за що.
Я ваш рятівний круг.
- Звертайтесь у будь-якій... - Звідки ця музика?
Чед?
Мамо.
У Південній Америці це означає «я повернувся».
Я так за тобою скучила.
Ти відростив бороду?
О, нехай.
Стільки всього треба розказати.
Невже мене так довго не було?
Хотів би я розказати, чого навчився в той день.
Однак...
якщо чесно, Паломо,
я й досі вчуся бути поруч з тими, кого люблю.
Ясно.
І все? Просто «ясно»?
Я ж розказав красиву історію,
у якій була така ж сама страва.
Ти вже вибачай, але я так старався.
Послухай, я скажу прямо й зрозуміло.
Тату, мені не потрібні твої історії.
І не потрібно, щоб ти помагав готувати рибу.
Чесно кажучи, мені нічого не потрібно.
Не від тебе.
Паломо, знаю, я тобі не потрібен.
Але ти потрібна мені.
Послухай. Іди сюди.
Я не ідеальний. Навіть близько не ідеальний. Проте...
у цій поїздці з Г’юґо...
я намагаюся стати кращим.
Я багато що пропустив. Я це знаю.
Але більше не хочу пропускати.
Розумію,
але не чекай, що ми приготували одну страву разом, – і все зміниться.
Ти ж її ще не куштувала.
Давай. Скуштуй.
І?
- Смачно. - Правда ж?
Дуже смачно, а я хотіла, щоб було не смачно.
Я спробую впустити тебе у своє життя.
Стільки всього треба розказати.
Так. Чимало.
Я...
піймав його, коли він намагався пролізти в будинок.
Викликати поліцію чи самому розібратися?
Що? Ні. Пустіть його.
Він не намагався пролізти в будинок. Він тут живе.
То він твій...
Чоловік.
Ти вийшла заміж?
Ну, от і розказали.
Радий знайомству, Максімо.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова