ALLE MORSDAGERS MOR!
Det var morsdag, og mamma var lykkelig over hva jeg hadde planlagt.
Nei, nei! Det er for mye.
Ok, jeg var lykkelig. Hun var lunken.
Det er min dag, og jeg vil være hjemme og lage mat til familien min.
Dette er morsdagsbrunsj på Las Colinas! Vet du hvor vanskelig det er å få bord?
For en som ikke er assisterende operativ leder, i hvert fall.
Som jeg er.
Máximo, hvis moren din vil være hjemme med familien, kan ikke vi motsi henne.
- Takk! - Når skal jeg be mamma om å komme innom?
Kommer Doña Rosita? Igjen?
Mamma likte Doña Rosita,
men siden bryllupet hadde hun vært i leiligheten hele tiden.
Vet du hva, vennen? Hvis det betyr så mye for deg,
kan vi dra på brunsj. Bare oss fire, ikke sant?
Ja.
Hei. Dere burde låse inngangsdøren.
Et krapyl kan gå rett inn.
Fin sofa.
Máximo, hvem er den skalla hvite mannen?
Pokker. Du var midt i en historie.
Han er alltid midt i en historie.
Det er begrenset hvor lenge jeg kan vente. Kommer du noen vei med Paloma?
La oss bare si at det blir mojarra frita.
Så synd. Jeg håpet hun lagde middag.
Det er middag. En hel stekt fisk som er perfekt krydret.
Én munnfull, så er det som om jeg er hjemme.
Jeg kan be henne om å dekke på til én til.
Nei. Nei. Jeg har en regel om ikke å spise noe som kan se meg i øynene.
Og det er en Burger King i nærheten, så...
Så lenge du omfavner kulturen min!
Hvor var jeg?
Å, det stemmer.
Jeg snakket om den aller viktigste meksikanske høytiden utenom...
Nei, nei. Faktisk...
Unnskyld, Jesus.
Morsdagen var nummer én. Og jeg var...
Så opprømt! Dette blir gøy!
Og jeg lover at du ikke kan se de nygifte i boblebadet. Boblene skjuler ikke alt.
Máximo. Trenger jeg slips?
For jeg har to. Mitt brune, og mitt andre brune.
Nei, vent. Har jeg bare ett slips?
Å nei! Hva er galt, Sara?
Vennen, er du syk?
Sara var ikke syk, men hun var bitt av The Go-Go's-basillen.
The Go-Go's var et legendarisk punkband med bare damer.
Moren din var besatt av dem.
De skrev autografer i Acapulco den dagen, og hun skulle ikke gå glipp av det.
Selv om hun måtte spille syk på morsdagen.
Jeg er veldig kald, mamma. Men også veldig varm.
Heldigvis merket ikke mamma at Sara var en dårlig skuespiller.
Du skal bli værende hjemme. Sånn, vennen.
- Men slapp av. Jeg skal bli hos deg. - Nei! Det kan du ikke!
Hva?
Du kan ikke... gå glipp av den spesielle brunsjen.
Da vil jeg føle meg enda verre.
Vel, hvis det er mulig.
Slapp av, jeg har en perfekt erstatter.
Mamma, vil du dra på brunsj?
Nei, det er ikke frokost. Nei, det er ikke lunsj.
Stol på meg. Du vil elske det.
Hun sa ja.
Hva er det du smiler for?
Ingenting. Alt. Jeg føler meg bare heldig.
Hva er sannsynligheten for at jeg får jobbe med drømmedama mi?
- Må være én til en million. - Máximo. Er ikke dette utrolig?
Vi får begge gå til jobb hver dag med drømmedamene våre.
Ok. To til en million.
Julia, du burde sjekke kjolene dine i gavebutikken.
Har de plassert dem ved solkremen igjen?
Diaré-medisinen. I det minste er det den travleste delen av butikken.
Jeg bør gå. Don Pablo tok seg fri,
så jeg må gjøre dobbelt så mye på halve tiden før brunsjen med mamma.
Memo, er du klar for din første morsdag som bassengsjef?
Det er jeg. Jeg har planlagt noe flott for mødrene ved bassenget.
Jeg er flink med mødre.
Mamma sier at jeg er verdens største mammadalt.
GOD MORSDAG
Huff, Memo. Du har ingen anelse.
Du har aldri opplevd noe lignende som denne dagen.
- Héctor, det er bare morsdag. - Om bare det var så enkelt.
Den meksikanske og amerikanske morsdagen er på forskjellige dager,
men i år faller de på samme helg.
Det skjer med noen års mellomrom, når Gud vender oss ryggen.
God morsdag!
De er ditt problem nå.
- God morsdag... - Ha det gøy, vennen.
Ok.
Det kan vel ikke være så ille?
Handler ikke morsdagen om blomster, søtsaker og å være med familien?
Ikke for amerikanske mødre på ferie.
For dem handler det om å dumpe barna for å være for seg selv.
For å få massasje eller pedikyr?
- Ikke akkurat. - Bartender!
Ett glass for hvert barn jeg har, pluss fem til! Det er morsdag!
- Hell oppi spriten. - Skynd deg!
Jeg skynder meg!
Stormen begynner.
Brunsjen var klokka 12, så jeg hadde fem minutter på meg
til et timelangt møte.
Så neste uke er klar. VIP-gjestene har alle blitt behandlet "VI".
- Og boblebadet virker igjen. - Bra. Hva var problemet?
En badebukse ble tatt av jetstrømmen mens gjesten hadde den på seg.
- Huff. Var han... - Helt naken? Ja.
Men han var så hårete at ingen kunne se noe.
Ikke mitt neste spørsmål, men godt å vite.
Du har tatt deg av alt, Máximo. Jeg er imponert.
Hva kan jeg si, Miss Davies? Det er en glede å hjelpe deg.
- Hvis det ikke er noe mer... - Det er faktisk det.
Jeg vil gjerne høre dine meninger. Er du ledig for en jobblunsj i dag?
I dag? Med deg og meg?
- Klokka to eller tre? - Nei, jeg tenkte amerikansk lunsj.
Normalt tidspunkt. Som nå.
Bare hvis det passer for deg.
Det høres ut som et ja. Så gøy.
Beklager, mamma. Jeg gledet meg til dette.
Jeg skjønner det, vennen. Det er jobben din.
- Slapp av. Gjør det du må gjøre. - Takk!
Gjør dere klare for et utrolig måltid.
Jeg ba hovmesteren om å sette alle kluter til.
Alle sammen? Det er mange kluter.
- Jeg er tilbake før dere får krabbebena. - Ja, vennen.
Gud bedre! Se på de prisene!
Hvem trenger alt dette?
På morsdagen trenger du bare å være med barna dine.
Er dette sjømattårnet? Jeg trodde det ville være større.
Det var umulig. Las Colinas' sjømattårn var legendarisk.
Det hadde reker, musling, østers, krabbe. Jeg skal se hvordan det går med middagen.
- Ikke se på kortene mine. - Det er meg.
Ja, du har rett.
Hvordan går det?
- Trenger du hjelp? - Det går flott. Og nei.
Hva? Er det et problem?
Nei. Nei, nei. Alt er i orden.
- Sikker på at du har brukt nok lime? - Jeg er sikker.
Å. Ok. Ok.
For en god stekt fisk trenger litt piff fra limen. Du vet...
Jobber du fortsatt for den frivillige organisasjonen
for å redde de truede papegøyene?
- Det var aper. - Aper!
Akkurat, aper.
- Du reddet dem, i det minste. - Alle døde.
- Jeg får se hvordan det går med Hugo. - Lurt.
Pokker.
For en sofistikert måte å sitte på.
Nei, det er ikke det. Beina mine stivner når jeg har stått i fem timer.
Å, Julia!
Hei, Miss Davies! Et øyeblikk. La meg bare reise meg.
Jeg trenger hjelp.
Vi har hatt et tomt butikklokale helt siden vår hjerteløse medeier,
Alejandro Vera, tvang oss til å bli kvitt vår kjære Johnny Scoops isbar.
Jeg savner Johnny Escoops.
Det gjør vi alle. Snakk om bravur!
Jeg ba de ansatte foreslå hva de syns burde være der i stedet.
Kan du høre på dem og fortelle meg topp tre?
Ja! Så smigrende at du tenkte på meg til noe slikt.
Jeg ville spurt Don Pablo. Han har fri, så jeg tenkte på Chad.
Han er ikke her, så jeg tenkte på Máximo.
Men jeg skal ha lunsj med ham, og jeg så at du satt her,
så jeg tenkte på deg!
Takk. Det betyr mye.
Jøss, for et elegant sted. Flaks at du hadde en jakke i limoen.
Den kler deg.
Miss Davies, hva var denne jobbsaken du trengte hjelp med?
- For jeg er klar til å hjelpe til. - Vi har nok av tid til det.
Chad elsker dette stedet. Vi har et bord her hvert år.
Virket synd å kaste det bort.
Jeg trenger ikke denne.
- Eller fargestiftene. - Selvfølgelig ikke. Han er en stor gutt.
Men denne kragen plager meg.
Så kjekk.
Mens jeg satt på Chads stol med Chads mor på morsdagen,
tenkte jeg: "Var det mulig at Diane ikke så på meg som den nye Don Pablo?
At hun så på meg som den nye Chad?"
UAVHENGIGHETSDAGEN!
Å, vi begynner med calamari. Det blir gøy.
Jeg angret på at jeg forlot mamma, men Sara var ikke i tvil om valget sitt.
Hun var klar for å stå i kø hele dagen.
Hun hadde mammas bli frisk-suppe hvis hun ble sulten.
Det eneste hun ikke hadde, var...
En penn!
Ay!
Her.
- Jeg tok med en ekstra. - Takk.
Vent, liker du The Go-Go's?
Skriker det ikke punkrock av meg?
Sikkert fordi skjorta skjuler alle tatoveringene mine.
Jeg har en tatovering av et underlig fødselsmerke på albuen.
- Ja. Ligner litt på Joey Ramone. - Litt.
Se på disse folkene. Hvem trenger all denne ekstravagansen?
Dette stedet er bare en tåpelig bruk av pengene.
- Send meg sitronen. - Ja, mamma.
Jeg syns ikke stedet virker så "tåpelig".
Hva snakker du om? Kalte du ikke Las Colinas syndens bule?
Jo, kanskje det. Men sønnen min jobber her nå.
Hvem vil ha mimosa? Mødrene ved bassenget fikk dem til å åpne baren tidlig.
Dette stedet ødelegger ham.
Ingen god sønn ville forlatt moren sin på morsdagen!
Beklager, men jeg greier ikke å holde munn.
Selvfølgelig ikke. Du er for opptatt med å bruke den på krabbebenet.
Hvordan kan du snakke slik til meg på min spesielle dag?
Å, din spesielle dag? Unnskyld, men vi skulle ikke engang invitere deg.
- Å gud. - Hva?
Jeg nekter å sitte her og bli fornærmet.
Esteban, kjør meg hjem!
Å, nei, nei. Kona mi. Men mora mi.
Men kona mi, som også er en mor. Min mor som misliker min kone.
Gå. Den største morsdagsgaven du kan gi meg, er å kjøre henne hjem.
- Takk. Jeg elsker deg. - I like måte.
Vi drar, mamma!
Gå tilbake og hent hummeren.
Tilgi meg.
Héctor, du må hjelpe meg. Kvinnene drukner hverandre.
En mor mistet nøkkelen til rommet i buksa mi.
Det aller viktigste for deg å vite,
er at når gjestene kommer med såre hender etter å ha luket ugress, klippet grener
eller trillet grus, vil de ønske å kjøpe nye hansker.
Jeg vet ikke helt, Paco.
En butikk som bare selger hansker, virker litt for spesifikt.
Kan du kjøpe nye hansker til meg? Kom igjen.
Fruktsmoothiene ville hatt morsomme navn, som Razzamatazz eller Mango-a-Go-Go.
Og hvis du er syk, kan du få i deg ekstra vitaminer,
eller en hvetegress-smoothie med mye næringsstoffer.
Jeg vet ikke, Lupe. Jeg tror aldri folk vil betale fem dollar for å drikke gress.
Du kommer til å angre på dette.
Så det er bare nok en isbar?
Nettopp. Kald som is...
Krem!
Bare én bit! Du vet ikke om du ikke liker det før du smaker.
Jeg liker ikke spinat. Det vil ikke hjelpe å tilsette fløtesaus.
Spinat gjør deg sterk!
Som Skipper'n. Har dere Popeye her?
Mener du Popeye?
Jeg tror ikke vi sier det samme.
Kom igjen. Én bit.
Hva var det jeg sa?
Nei, nei. Du kan ikke bruke den. Den er skitten. La meg gjøre det.
Det var én ting å forlate mamma på morsdagen på grunn av arbeid,
men noe helt annet å være utro mot mamma med en annen mamma.
Vær så god.
Nydelig!
Så, arbeid?
Akkurat. Det.
Alejandro Vera vil at vi skal male om hele hotellet,
så vi må gjøre et veldig vanskelig valg.
Er de ulike fra fargen vi har nå?
- Og ulike fra hverandre? - De kunne ikke vært mer ulike.
Dette er laks, og dette er flamingo.
Jeg vet det virker uvesentlig, men Vera bebreider alt jeg gjør.
Han mener at en forretningskvinne ikke vet hva hun driver med. Hva syns du?
Den?
Flamingo! Enig. Mye bedre enn forferdelig laks.
Den er også flamingo. De er like.
Jeg tok to flamingo.
Máximo, takk. For en lettelse. Hvem trenger Chad når jeg har deg?
Hva med et bilde?
- Jeg vet ikke... - Hvorfor ikke?
Vent litt. Sånn!
Ok, da tar jeg det! Smil, kompis.
Litt nærmere. Sånn, ja.
Si "god morsdag"!
- Syns du det er morsomt? - Jeg liker delene hvor du er tåpelig.
Hvis du vil, kan du fortelle historien din her inne. Og kanskje smake på dette?
For å se om det er nok lime for deg.
Det hadde vært en ære.
Ville ikke gått så langt. Jeg vil bare ikke få klager.
Hei! Jeg skulle til å vinne.
Vendekort, vendekort, stopp, uno, trekk fire. Jeg vant. Spillet er over.
Ok, tilbake til platebutikken.
Favorittsangen min? Jeg vet ikke.
Vanskelig å velge én. Jeg tror jeg må si "We Got The Beat".
- Det er hysterisk morsomt. - Nettopp.
Fordi...
- Fordi den spilles altfor mye? - Ja!
Jeg er enig.
Du besto prøven.
Vel, jeg har en god lærer.
Hva sa du til moren din? Du vet, for å slippe unna morsdagen.
Ingenting. Hun er på en innsamling for borgermesteren eller noe sånt.
Tror ikke hun vet at det er morsdag.
Men hadde vi hatt gode mødre, så hadde vi ikke vært her
og stått i kø i timevis på morsdagen, ikke sant?
Sara skulle vært glad.
Hun hadde endelig møtt en som fikk henne til å smile etter Roberta.
Men plutselig smakte suppen hennes som en buljong av løgner.
Unnskyld, jeg må dra.
- Jeg heter Sara. - Aida.
Nå kan du spise biffsmørbrød til lunsj i morgen.
Bilde.
GLAD I DEG, MAMMA!
Herregud, så nusselig!
Er det det, Miss Davies? Er det nusselig?
- Det står "glad i deg, mamma". - Det er søtt.
Nei. Du er ikke mammaen min. Jeg skulle spist lunsj med henne.
Det er hun jeg "te quiero".
Jeg er veldig lei for det.
Nei, jeg er det. Jeg burde ikke snakke til deg slik.
Du har rett til å være sint.
Vanligvis ville jeg lent meg på Chad. Vera betviler alle valgene jeg tar.
Du tok et flott flamingo-valg.
Vi vet at laks er bedre.
Jeg bare... Jeg savner min Chad.
Jeg hadde aldri sett Diane være så sårbar før.
Jeg var så fokusert på hva lunsjen betydde for meg,
at jeg ikke tenkte på hva den betydde for henne.
Jeg vet ikke hvor Chad er, men hvis han hadde vært her,
ville han ha sagt at du er en fantastisk sjef med flotte instinkter.
Du burde ikke la noen få betvile valgene dine.
Takk, Máximo.
Kanskje jeg kan spise dessert. Jeg har aldri spist ildbananer før.
Nei, Máximo. Du må dra.
Dra til din ekte mamma.
Løp til henne.
Ok, hvem bestilte margarita? Ok.
Ikke greit, Eileen.
Hei! Hvor har du vært? Det er helt vilt der ute.
Vent. Gjemmer du deg?
Hva? Nei. Hvordan våger du? Jeg bare passer på at vi har nok håndklær.
Til hva? En flom?
Ok, greit. Jeg tar en pause. Det er for mye. Selv for meg.
Jeg føler meg så skitten. Er det sånn det føles å være deg?
Dessverre, ja. Å være en hingst er både en velsignelse og en forbannelse.
- Jeg får gå tilbake igjen. - Nei. Jeg kan ikke la deg gå alene.
Ingen bassenggutt blir etterlatt. Kom.
Bli. Bli sittende. Nei! Jeg kommer tilbake!
Jeg var for sen. Jeg hadde valgt jobben over de jeg var glad i,
og alt jeg satt igjen med, var en riktignok nusselig svane.
Hvis det blir en bokseklubb, kan jeg få Stallone til å åpne den.
Nei? Ok.
Lykke til. Hun er tøffere enn Chuck Norris.
Ikke du også, Lorena. Jeg takler ikke enda et dårlig forslag.
Du vil ønske å høre på dette.
Bli med meg.
Ok, nå kan du se.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Ingen fortjener å få arbeidet sitt flyttet frem fra bak diaré-medisinen mer enn deg.
Så snilt av deg.
Kan du se for deg det? Min egen butikk.
Tenk om du blir en berømt klesdesigner i hele Acapulco.
- I hele Mexico. - I hele verden!
Du ville vært i magasiner. Stjerner ville hatt på seg kjolene dine.
Oi, hvem er det du har på deg?
Jeg har på meg Julia González.
Lorena, dette er... Dette er veldig snilt av deg.
Det er... Det er som en drøm.
Må det bare være en drøm?
Det er et godt spørsmål.
Miss Davies. Unnskyld. Jeg skal ta dem ned.
Hvorfor det? De ser fabelaktige ut der inne.
Julia, er dette noe du kan få til?
Å selge kjoler i gavebutikken er én ting, men dette...
Det er mye.
Ja, det er mye.
Jeg må gjøre om rommet,
fylle det med en kolleksjon, ansette folk, skaffe materialer,
men jeg vet jeg kan greie det. Jeg vet jeg kan det, Miss Davies.
Jeg bare har ikke pengene.
Men det har jeg. Og jeg kan ikke tenke meg noe lurere enn å investere i deg.
Mener du det?
Noen minnet meg nylig på at jeg må stole på instinktene mine. Så...
Ja, jeg mener det.
Jøye meg. Takk. Takk, Miss Davies.
Nei, selv takk. Jeg gleder meg til å se deg skinne.
Og gni det inn i Veras selvtilfredse, kjekke ansikt.
Noen andre spiste visst også lunsj med moren sin.
Nei, jeg forlot min for å spise lunsj med Diane. Jeg er tidenes verste sønn.
Máximo, ikke vær så streng mot deg selv.
Det tok meg 30 år å lære hvordan man balanserer kravene
ved Las Colinas og familien min.
Hvordan greide du det?
Vel, jeg ansatte en til å gjøre alle tingene jeg ikke ønsket å gjøre.
Ikke vondt ment, men jeg vil ikke vente så lenge.
Jeg må dra.
Her. Nå har din fått en venn.
Vi greide det. Det er endelig over.
Hvor fikk du alle pengene fra?
Hvor fikk jeg alle pengene fra?
Det var det jeg sa. En velsignelse og en forbannelse.
Tenk om vi kunne gjøre dette daglig.
Tenk om foreldre kunne slå seg løs uten barn.
Vil du kidnappe barna deres? Virker litt mørkt til deg å være.
Hva? Nei!
Tenk om det var et sted hvor barna kunne være mens de voksne skeiet ut.
Vi hadde fått utrolig mye penger.
Nettopp!
Héctor, vi starter tidenes første
Las Colinas Barneaktivitets... sone... område.
Fengende.
Vi må få Joyce...
Det tok tid å finne på et navn,
men Memo og Héctor skulle til å lage tidenes første barneklubb på et hotell.
"Tidenes første barneklubb"?
Hugo, har noe av dette rot i virkeligheten?
Heller basert på virkelige hendelser.
- Du må finhakke dem. - Jeg vet hvordan man hakker hvitløk.
- Jaså? - Ja.
- Jeg trodde du hadde en hvitløk-butler. - Ja, men jeg ser på når han jobber.
Mamma dro hjem og følte seg nedbrutt, ensom og,
fordi Doña Rosita hadde slukt sjømattårnet så fort,
veldig sulten. Heldigvis...
God morsdag!
...var vi lei oss for å ha ødelagt dagen, så vi prøvde å redde kvelden.
Esteban tok med blomstene, Sara lagde maten,
og jeg hadde den perfekte gaven.
GLAD I DEG, MAMMA!
- Jeg elsker det, Máximo! Takk. - La oss spise. Jeg har laget lasagne.
Er det sant? Har du laget middag?
Du har aldri laget mat før. Du føler deg visst bedre.
Det kommer og går.
La oss forsyne oss. Så spennende. Det ser nydelig ut, vennen.
- En skål. - Ja, ja.
De kaller det "morsdagen", men det er egentlig vår dag.
Vår dag til å huske hvor heldige vi er som har deg.
Jeg er heldig som har dere. Glad i dere.
- Skål. - Takk for dette. Gaver og alt mulig.
Jeg visste ikke at du har lært å lage mat.
Jeg kan lage min mojarra frita.
- Ja! - Vær så snill.
- Det er vanskelig å lage mat. - Jeg får bare luft i magen av lasagne.
Kom og hjelp meg, så dere også kan lære å lage mat.
Den morsdagen fikk jeg en påminnelse om at det viktigste
var å være til stede for de som betyr noe.
Memo og Héctor stilte opp for hverandre
og fant på en innovasjon som aldri før hadde blitt sett i besøksnæringen.
VELKOMMEN TIL BARNEKLUBBEN
Jeg skal google det.
For Julia var det å ha en venn som fikk henne til å tro på seg selv.
Og for Diane handlet det om å innse at hun kunne stille opp for seg selv,
selv om hun likte å ha selskap.
Takk igjen, Máximo, for de snille ordene dine i går.
Bare hyggelig.
Jeg er din trofaste hjelper.
- Jeg stiller opp når du... - Hvor kommer den musikken fra?
Chad?
Mamma.
Det betyr "jeg er tilbake" på søramerikansk.
Å, som jeg har savnet deg.
Elsker vi skjegget?
- Glem det. Vi har masse å snakke om. - Hvor lenge har jeg vært borte?
Jeg skulle gjerne sagt hva jeg lærte den dagen.
Men for å være ærlig, Paloma,
prøver jeg fortsatt å finne ut hvordan jeg skal stille opp for de jeg er glad i.
Ok.
Mener du bare "ok"?
Jeg fortalte deg en vakker historie som inkluderte retten du lagde.
Det er veldig vanskelig å få til.
Hør her. Jeg skal si det på en tydeligere og enklere måte.
Jeg trenger ikke historiene dine, pappa. Jeg trenger ikke hjelp med fisken.
Ærlig talt trenger jeg ingenting.
Ikke fra deg.
Jeg vet du ikke trenger meg.
Men jeg trenger deg.
Hør her. Kom.
Jeg vet jeg ikke er perfekt. Ikke i nærheten. Men...
...i løpet av hele denne turen med Hugo har jeg prøvd å bli bedre.
Jeg vet at jeg har gått glipp av mye.
Jeg vil ikke gå glipp av mer.
Jeg skjønner det, men alt vil ikke forandre seg etter ett måltid sammen.
Du har riktignok ikke smakt ennå.
Kom igjen. Smak.
Nå?
- Det er nydelig. - Det er det, ikke sant?
Veldig godt, og jeg ville hate det.
Jeg kan vel prøve å inkludere deg mer.
Vi har mye å oppdatere hverandre om.
Ja. Mye.
Hei, denne fyren prøvde å bryte seg inn.
Skal jeg ringe politiet, eller bare ta meg av det?
Hva? Nei. Slipp ham. Han prøvde ikke å bryte seg inn. Han bor her.
Så han er din...
Ektemann.
Har du giftet deg?
Da er vi visst oppdatert.
Hyggelig å møte deg, Máximo.
Tekst: Espen Stokka