Jeg tænker ikke, som andre gør.
Det er ti år siden, at John Hummel myrdede sin familie.
Om 21 dage skal han dø for sine forbrydelser.
I begyndelsen var alt fint.
Da hun og jeg begyndte at date-
-før vi blev gift.
Så begyndte det at gå ned ad bakke.
I 2004 fødte Joy Hummel deres datter, Jodi.
Hun var så klog og nysgerrig og absorberede alt, hvad man sagde.
Stillede spørgsmål.
Jeg sad på verandaen og røg en cigaret.
Jeg skulle fortælle om insekter-
-og ting ude i skoven.
Sådan noget.
I månederne før december 2009-
-fik Hummel voldstanker.
Hvor længe overvejede du det?
Frem og tilbage i et par måneder.
Jeg har altid tænkt på det.
At lade være var ikke en mulighed.
-Hvad fik dig til at gøre det? -Jeg ved det ærlig talt ikke.
Det var første gang, at jeg tænkte sådan noget.
Det blev bare værre og værre, indtil det endelig-
-gik i udbrud.
Jeg havde aldrig-
-overvejet at dræbe, eller gøre nogen fortræd.
Voldelige tanker er helt normalt for mennesker.
Nogle bliver bekymrede.
"Det gør mig til et dårligt menneske."
Det er ikke tankerne, men hvad vi gør med dem.
For folk, der ikke kan bearbejde følelser normalt-
-er tankerne fascinerende, og de vender tilbage.
Min hjerne kunne ikke finde andre muligheder.
Den kom, jeg skubbede den væk. Men så dukkede den op igen.
Det blev bare ved med at dukke op.
Ofte vil psykopater ikke fortælle folk om deres tanker-
-eller deres trang, fordi de ikke vil stoppes.
Det er som regel ikke, fordi de skammer sig.
Den 16. december 2009 gjorde John Hummel alvor af mordtankerne.
Hvad lavede du onsdag i 2009?
Jeg...
...kom rottegift i hakkekødet til spaghettien til aftensmaden.
-Hvor fik du rottegiften fra? -Jeg købte noget i Walmart.
-Hvordan betalte du, John? -Jeg stjal den faktisk.
Kødet var blevet grønt, da jeg tilsatte rottegiften.
-Så din kone ringede og sagde... -Der er noget galt med spaghettien.
"Kødet er blevet dårligt." De måtte bestille pizza.
Næste aften prøvede Hummel igen.
Jeg lod, som om jeg tog på arbejde, selvom jeg havde fri den aften.
Og så tog jeg hjem, mens de sov.
Jeg stod i soveværelset.
Jeg gennemgik det i hovedet.
Bagefter var det hele lidt tåget.
Jeg kan huske, at jeg stod der med køkkenkniven i hånden.
Jeg overvejede, om jeg skulle gøre det.
-Du spekulerer over... -Om jeg skal dræbe min kone eller ej.
I omtrent... 30 minutter.
Det er uvist.
Nogle gange står tiden stille.
30 minutter var faktisk 30 sekunder.
Han kunne have tænkt mange ting. Spekulationer.
"Bliver jeg fanget? Hvordan skjuler jeg mine spor?"
Jeg tror ikke, at moral var det overordnede problem.
Spørgsmålet var snarere: "Kan jeg, og hvis jeg gør det-
-bliver jeg så taget?"
Hvad skete der?
Jeg kan tydeligt huske det, men jeg har ikke lyst. Jeg mener...
Skubber du det væk?
Hvordan håndterer du minderne?
Jeg tænker bare på noget andet med det samme.
En yndlingsfilm eller sang, ellers læser jeg i en bog.
Det er for svært. Jeg vil ikke tænke på det.
Sådan vil jeg ikke huske dem.
Det lød som en realistisk beskrivelse-
-af en med tvangstanker.
En afledningsmanøvre skal holde idéen i skak-
-i stedet for at håndtere den.
Det er ikke empati, eller anger over sin gerning.
Han siger: "Jeg kan ikke lide at tænke på det."
Henrettelsen er om tre uger. John Hummel siger, han er forandret.
Jeg hader det, jeg gjorde. Alle burde hade, hvad jeg gjorde,
Det betyder ikke, at man bør hade mig for evigt.
Folk vil gerne kunne forstå det.
Der er ingen forklaring.
Nogle gange sker ting bare. Der er ingen årsag til det.
Men i december 2009 havde John Hummel en årsag.
Gjorde du det, fordi du ville være sammen med en anden kvinde?
-Ja. -Godt.
Hun skal ikke have noget med det at gøre.
Hvis hun ser det på tv, så er det helt i orden-
-men hun skal ikke hentes ned på stationen, eller sådan.
Vi får fat i dine opkaldslister.
Vi finder ud af, hvem hun er.
Politiet finder sms'erne imellem John Hummel og hans kæreste.
Her er nogle af sms'erne imellem John og kæresten.
"Du er gift, og jeg ødelægger ikke forhold."
Han svarer: "Det ved jeg, og du er min ven-
-og lader mig ikke gøre hende ondt."
"Det er det sidste, jeg vil. Så tak."
Det er manipulerende, når han siger hende-
-tak for, at hun ikke vil ødelægge hans ægteskab.
Mens han vil ødelægge det på den ultimative måde.
I de følgende uger udvekslede de næsten 4.000 sms'er.
"Hvor mange år tog det dig at lære at sige det rette?"
"Jeg siger bare, hvad jeg tænker."
Hun tror, han manipulerer hende.
Hun er mistroisk. Hvorfor er han så indsmigrende og så intens?
Det er muligt, at hun fornemmer hans forsøg på-
-at være snu og manipulerende eller overfladisk charmerende.
Det er et psykopatisk træk.
Da hun opdager, at konen er gravid, prøver hun at afbryde kontakten.
Her er hendes svar.
"Du har ingen sympati for din kone, mens hun venter dit barn."
Hun fornemmer, at han ikke er følsom eller angrer-
-eller tager hensyn til, at hans kone er gravid. Han er bare ligeglad.
Han sendte hende denne sms om morgenen før mordene. Han skrev:
"Jeg havde en sød drøm. Vi bagte småkager sammen."
Han er på vej ind i familiefasen-
-efter en måned med sexbeskeder.
Hun opsluger hans virkelighed-
-hans drømmeliv, hans fremtidsplaner. Alt.
Alt andet end hans nuværende liv, som bare føles trist og dødt.
Jeg overvejede aldrig at flytte.
Der var ingen tankeproces. Det var dyriske instinkter.
Bare udrydde dem.
Der er visse personer, som er ude af stand til-
-eller som ikke vil-
-lad os bare sige ude af stand til, at kunne sætte ord på følelserne.
Så opdager de, at de måske nu har tanker-
-og fantasier, der er utroligt voldelige-
-som enten er skræmmende eller fascinerende for dem.
Og når man endelig er desperat og stresset-
-og ikke har de teknikker-
-som de fleste normale mennesker har, såsom dialog-
-så går de i aktion.
Han virker underudviklet-
-i den lave ende af det intellektuelle spektrum.
Da jeg hørte ham sige det, tænkte jeg:
En dødbringende kombination.
Desværre for familien. Han er dum-
-kan ikke takle frustrationer-
-og han kan ikke løse problemer på normal vis.
Så siger han:
"Hvis jeg vil have den nye, må jeg slå dem ihjel."
Jeg har holdt ting for mig selv.
Jeg er ikke god til at dele mine følelser.
Hvis jeg havde, ville de stadig være i live.
Hvis jeg kunne rejse tilbage i tid-
-og forhindre mig selv i at gøre det, jeg gjorde-
-om jeg så skulle slå mig selv ihjel, så ville jeg også gøre det.
Mens John Hummel gør sig klar til at dø, giver én tanke ham håb.
Jeg tror, min familie i himlen har tilgivet mig.
Vi ses i himlen.
Man har ingen ord.
Jeg ved ikke, hvad han tænkte på.
Han skal nok få som fortjent.
Den hårdest tænkelige straf.
Vi talte med hans familie. De har det på samme måde.
Hvorfor gjorde du det, John?
En kommentar?
Jeg har skrevet to digte, som jeg vil læse op til den sidste...
Mine sidste ord, eller noget.
Det ene hedder Cementkassen.
Jeg sidder i cementkassen, og jeg farer vild i mine tanker.
Jeg tænker på alle de gode og dårlige stunder.
Jeg vil ikke græde. Jeg vil være hos Jesus, når jeg dør.
Vi mødes ved himlens port, for evigt med dem, der er gået bort.
Hvad med din datter? Kunne du lide at være far?
Ja. Jeg nød at være sammen med hende, lege med hende, se tv.
Især tegnefilm jeg så som barn.
Smølferne, Alvin og de frække jordegern.
At hun morede dig over det, som jeg morede mig over som barn-
-betød meget for mig.
Psykopater har ofte en afstumpet mangel på respekt for mennesker.
Uanset alder.
Nogle trækker grænsen og siger: "Ingen børn."
For andre er der ingen forskel.
Vågnede din datter?
Nej.
Alle dem jeg har talt med sagde...
-...at du forgudede hende. -Det gør jeg.
Hummels sms'er med kæresten-
-kan forklare hans afstumpethed over for Jodi.
Han siger: "Jeg føler mig knyttet til dig-
-som jeg ikke føler med andre."
Hun svarede: "Ikke engang din kone?"
Han sagde: "Nej." "Hvorfor giftede du dig med hende?"
Han svarede: "Jeg kan ikke komme i tanke om andet end mit barn."
Hele familien føltes som en fælde.
Han nærede vrede mod hele enheden-
-og generaliserede datteren.
End også i dag mener Hummel, at det der skete er familiens skyld.
Jeg var arbejdsløs i fire år på grund af min ryg.
Jeg kunne ikke lave noget.
Min svigerfar mener, at jeg burde kunne gøre mere. Det kan jeg ikke.
Jeg prøver at forklare, at jeg gør, hvad jeg kan klare, når jeg kan.
Så får man følelsen af, at det hele er min skyld.
En asteroide rammer Jorden, og det er min skyld.
Han ser sig selv som et offer.
Da han taler om asteroiden-
-så I så ansigtsudtrykket? Man kan se vreden lige der.
Når han begynder at gruble, får han flere og flere kvaliteter-
-som vi ser hos en psykopat.
Hans opmærksomhed begrænses og fokuserer på ham-
-hans smerte og vrede. Så han bebrejdede konen og faren-
-som forhindrede ham i løsningen.
I hans hoved er løsningen en magisk løsning.
Hvordan?
Hans kone og barn forsvinder.
Faren forsvinder, huset forsvinder.
Alt bliver visket ud, og han starter forfra i sit fantasiforhold-
-hvor han føler sig som en mand igen, og alt er perfekt.
Henrettelsen nærmer sig, og Hummel insisterer på at være misforstået.
Ingen husker de gode gerninger.
Men ingen glemmer mine dårlige.
Datoen nærmer sig, så hvordan har du det? Er du bange?
Jeg frygter ikke døden. Jeg glæder mig heller ikke.
Jeg dræbte min kone, Joy, og bagefter hendes far, Eddie.
Og Jodi.
Det var...
Det er lidt som at se en film-
-i førsteperson.
Da jeg gjorde det, var jeg ateist.
Som om jeg overvejede at dræbe min familie-
-og min sidste tanke var: "Du tror ikke engang på Gud."
Jeg tror, han udnytter, at han var ateist som-
-en måde at undvige ansvaret på.
Det vi ser hos psykopater er-
-at de ikke tager ansvar.
Når nogen går døden i møde, så er det normalt at gøre det.
Så man ikke dør-
-med skyldfølelse.
Hummel hævder, at en religiøs oplevelse har forandret ham.
Mens jeg afventede min retssag-
-tog jeg Biblen for første gang-
-og læste, hvad der stod.
Efter et par timer ligger jeg på knæ og beder.
Jeg beder Gud om tilgivelse og om at tage mig tilbage.
"Hvis du lukker mig ud i dag-
-ville jeg end ikke få en bøde for at gå over for rødt."
"Jeg vil være god."
De er øvede i at være charmerende.
"Ja, jeg har ændret mig."
"Mønsterfange. Luk mig ud."
Nogle tror, at de ændrer sig. Det tror jeg ikke af erfaring.
Det er lige meget, hvad mennesker synes om mig.
Det vigtige er, hvad Gud mener om mig. Gud har tilgivet mig.
Det er det vigtigste.
Han har bare udskiftet en fantasi med en anden.
Han har ikke rigtigt taget ansvar.
Han kan stadig ikke se det i øjnene.
Ved at benægte og fortrænge-
-behøver han ikke se sin gernings rædsler i øjnene.
Han har erstattet sin skyld og skam med øjeblikkelig tilgivelse af Jesus.
Det andet digt, som jeg vil bruge i mine sidste ord-
-er en parodi på "Now Lay Me Down to Sleep"-
-som børn lærer.
Når de lægger mig til at sove, vil Herren over mig våge.
Jeg dør for min gæld at betale og ser Jesus, når hanen gale.
Jeg har intet problem med dødsstraf.
Jeg har intet problem med at blive henrettet for det.
Den 17. marts 2020
En indsat på dødsgangen fik udsat henrettelsen en måned-
-på grund af Corona.
John William Hummel skulle injiceres i morgen-
-efter domstolen i Texas-
-afviste hans appel i går.
De gik med til at udsætte-
-på grund af ressourcerne.
John Hummel afventer stadig en ny henrettelsesdato.
Tænk, at jeg gjorde det.
Jeg afslutter afhøringen, John.
\h