EN NETFLIX-SERIE
Karolina?
Hej.
Hör du mig?
Utmärkt.
Jag är Andrzej Januszewski, neurolog på universitetssjukhuset i Katowice.
Jag har haft äran att vårda dig de senaste veckorna.
Minns du vad som hände?
Vatten…
-Jag drunknade. -Nej.
Du har varit med om en allvarlig bilolycka.
Vet du hur länge du har legat i koma?
I mer än fyra veckor.
Minns du vad du heter?
Karolina.
Eller…
…Julia.
-Eller? -Doktor Morulska kallade mig för det.
Det finns ingen med det namnet här.
Känner du igen henne? Din mamma hade större tur än du.
-Får jag? -Tio minuter.
Jag är så glad, Karolina. Min älskling.
Jag trodde att du var död.
Du kom tillbaka till oss.
-Och…Adam? -Vem då?
-Adam. Var är han? -Adam?
Jag visste inte att du hade en pojkvän. I så fall hade jag meddelat honom. Förlåt.
Ser du henne?
Patrycja? Ja, det är din syster.
Hon har varit här hela tiden, trots att jag avrådde henne.
Hon har missat mycket i skolan. Hon lär få gå om ett läsår nu.
Du finns på riktigt.
Nej, jag är din systers ande från dina värsta mardrömmar.
Ursäkta!
Borde vi vara oroliga?
Undersökningarna vi gjorde idag visar att allt är som det ska.
Men den där Morulska? Karolina nämnde henne igen.
Finns hon inte här? Hon jobbar visst med minnesförluster.
Jag har frågat runt, men ingen Morulska jobbar här.
Hon nämnde en Adam också.
Jag har ringt hennes klasskamrater, men ingen vet nåt.
Vi vet nog alla för lite om våra tonåringar.
Kan det vara en dröm?
Ja, möjligtvis.
Det är vanligt att de som vaknar ur koma minns sina drömmar
och pratar om dem.
Det viktigaste just nu är att Karolina vilar och känner sig trygg.
Då försvinner snabbt hennes minnen om drömmarna.
Ursäkta, jag måste gå.
-Tack. -Ingen orsak.
Pati.
Mamma.
Karolina!
Karolina…
Adam?
Karolina!
Se! Om du inte äter medicinen, så blir vanföreställningarna svårare.
Karolina, vakna!
Hur mår du?
Hör du mig?
Janek.
Minns du vad jag heter?
Jag vet inte varför, men…
Jag åkte med dig i ambulansen till sjukhuset och återupplivade dig.
Ska vi ställa oss upp?
Räck mig handen.
Okej.
Har det här hänt före olyckan också?
Nej.
Jag tror inte det.
-Jag drömde…en hemsk mardröm. -Det beror säkert på läkemedlen.
Men kan man ha så realistiska drömmar?
När jag vaknade ur koman, visste jag inte var jag var.
Drömmarna kändes mer verkliga…
…än verkligheten.
Vad drömde du om?
Om jag säger det, hamnar jag på psykiatriska avdelningen.
Nej, säg inte så.
Jag är läkare.
Jag har inte varit det så länge, men jag har redan hört en hel del.
Jag drömde att jag vårdades för en minnesförlust.
Zofia Morulska var klinikens chef.
Det fanns många andra patienter där också.
Jag hade vänner där.
Jag minns vad de heter.
Iza, Szymon…
…Paweł, Milena…
…och Adam.
Allt kändes så…
…verkligt.
-Tror du att jag är galen? -Nej.
Du vet…
Hjärnan är mystisk.
Okej.
Drick upp innan det kallnar.
Patrycja tog med sig det här.
Huvudet.
Okej.
Räck mig handen.
Hon fick veta att en person i koma kan känna närståendes närvaro,
höra deras röster och uppfatta saker runt omkring.
Hon läste högt ur dina favoritböcker…
…och spelade dina favoritlåtar.
Pappa dog några månader efter den där semestern.
Hur kunde jag glömma det?
Hon ska få sova nu.
Så där, ja. Kom här, älskling.
Så ja, så ja.
Okej.
Minns du olyckan alls?
Nej, inte direkt.
Det var mörkt.
Det regnade, och vi körde upp på motorvägen.
Vi bråkade.
Jag hann inte reagera.
Jag är verkligen ledsen för det. Jag såg mannen i spegeln i sista stund.
Jag försökte göra nåt, men han körde så snabbt.
Han körde in i oss från sidan.
Det är ingen fara.
Jag menar det.
Jag minns inget av det.
Men…
…vart skulle vi?
-Mamma körde dig… -Nu pratar vi inte mer om det hemska.
-Ignacys ägodelar, tack. -Jag beklagar förlusten.
Här är de.
Kolla så att allt är med.
-Ja. -Skriv under här.
-Här? -Ja.
Karolina.
Ursäkta, men känner vi varandra?
Ja, alltså… Du delade rum med min son Ignacy.
Vi höll er sällskap tillsammans med din syster.
Vi bråkade om ifall vi skulle spela klassisk eller elektronisk musik.
Han var en underbar pojke, min son.
Vi ses senare.
Karolina?
-Hej. -Hej.
Ska vi sätta igång?
Ja… Han var underbar.
Om du ursäktar.
-Vet du vad som hände den där mannens son? -Ignacy?
Han vaknade inte ur sin koma.
-Var han med om en olycka? -Nej, han led av en hjärninflammation.
Han blev allt svagare. Till slut fick han ett hjärnödem.
Han hade ingen chans.
Jag startar nu.
Går det bra?
-Du har visst växel. -"Jag har visst växel."
Här nånstans.
Kom!
Hej.
-Hej. -Jag trodde att du hade åkt.
-Ett tuggummi? -Nej tack.
Din förlust. Bra för att blåsa bubblor, men smaken försvinner snabbt.
Du, om du vill prata med nån…
Du har varit med om så mycket.
-Raggar du eller erbjuder du mig vård? -Vad än du föredrar.
Jag måste gå nu.
Lägg av!
Hur gör du? Killar raggar även om du ligger i koma.
Ingen aning.
Tuggummi?
Nej tack.
Turandot.
Janina Hass.
Minns du att vi såg Madame Butterfly i Warszawa för tre år sen?
Vet du att hon också har varit i koma? Hon var med om en skidolycka.
JANINA HASS ÄR TILLBAKA
FRÅN 16 APRIL OPERAN I KATOWICE
-Tack -Tack, hej då.
Du, det är ingen fara.
Ja, jag vet.
Tjejerna ville hälsa på dig, men läkarna tillät dem inte.
Hejsan, Minne.
Hej.
-Jag matade honom medan du var borta. -Jag ser det. Han har blivit fet.
Du behöver inte spela om du inte vill.
Vad menar du?
Jag vet väl hur man spelar?
Eller drömde jag det också?
Du kan spela, bättre än de allra flesta.
Det kanske tar lite tid innan minnet kommer tillbaka.
Jag var arg på dig för att du, med din talang, vägrade att spela.
Och för att du bråkade med mamma, trots att hon hjälpte dig så mycket.
Det förvånar mig att jag säger det här, men…
…strunta i det nu.
Ge det lite tid, så blir det bättre sen.
Vad kommer att bli bättre, Pati?
Jag kan inte spela.
Vad ska jag säga till tjejerna? Hur ska jag kunna gå i skolan igen?
Jag har inget förutom pianot.
-Du vet inte att du inte kan spela. -Man känner det.
Det känns inte naturligt när jag spelar, det känns mekaniskt.
Du hörde själv.
Det måste ha hänt mig nåt dåligt under koman.
-Januszewski sa att allt är bra. -Det är det inte.
Jag vet inte vem jag är.
Vad pratar du om?
Du är min älskade syster.
Med eller utan talang.
Jag drömde…att de gjorde nåt med mig på En andra chans.
-Tänker du fortfarande på det? -Jag kan inte släppa det.
Jag vill inte det.
Jag vet hur det här lär låta…
…men…
…jag blev kär där.
Galet kär.
Nej… Nej!
Nej…
Karolina!
Karolina, hjälp mig!
Jag gör det för ditt eget bästa.
Karolina!
JANINA HASS I ROLLEN SOM PRINSESSAN I DEN NYA UPPSÄTTNINGEN AV TURANDOT
-Hej. -Hej.
Jag söker Janina Hass.
-Och vem är du? -En vän till henne.
Hon repeterar just nu. Har du en inbokad tid?
Ja. Jag har en sak till henne.
I så fall kan du lämna den här.
Jag har lovat att ge henne den personligen.
Det går tyvärr inte. Hon vill inte bli störd.
Okej, då försöker jag igen senare.
Ja?
Ja, absolut.
-Vad händer? Du träffar inte rätt ton. -Jag vet.
Oroa dig inte. Du behöver bara lite tid.
Vi visste att det skulle ta tid för dig att komma i form igen.
Jo, jag vet.
Vänta lite. Det är så varmt här inne, och du spelar för fort.
Ta det lite lugnt.
Jag är ledsen.
Det är jag som är ledsen.
-Vi tar det en gång till. -Okej.
Magda?
Janina.
Jag vet varför du inte kan sjunga.
-Vem är du? -Jag har också legat i koma.
Nu kan jag inte spela piano längre, vilket jag kunde förut.
-Var snäll och stör inte oss. -Ta ut henne.
Minns du verkligen inte?
Ta ut henne.
-Var snäll och gå. -Vi två var på En andra chans.
-Var snäll och gå. -Magda.
Var snäll och gå. Du ser ju…
Magda.
Var snäll och gå.
Förlåt mig.
Är allt bra med dig?
Vänta lite.
Ursäkta!
EN ANDRA CHANS
Det här är sista gången.
-Lycka till. -Tack.
Hallå?
Har du en bil?
-Hej. -Hej.
-Du måste hjälpa mig. -Jag är glad att du ringde.
Lova att du tar mig på allvar.
Jag måste hit.
Det var så En andra chans såg ut. Det var där de höll mig fången.
-Höll fången? -Ja, när jag låg i koma.
När du låg i koma så var du på sjukhuset, Karolina.
Janek, jag bad dig om en sak.
"Professor Tanatowskis residens, där han behandlade…patienter."
"Zygmunt Tanatowski, specialist inom afasi och amnesi,
psykiater, neurolog och medium…"
Kör du mig dit?
-Nu? -Ja, nu.
-Vad är det? Behöver du beskydd? -Hoppa in.
Jag hoppas att det är viktigt. Mamma lär inte gilla att jag skolkar.
Jag ska bara tanka.
-Hej. -Hej.
Bensin, full tank, tack.
Jag har drömt om den här macken.
Jag kan knappt tro att det är sant.
Tillåter han, som läkare, det här? Han måste vara kåt på dig.
Du får lita på mig.
Idag träffade jag en kvinna som var på En andra chans med mig.
Hennes talang är också borta.
-Hon gav mig boken. -Snälla, skjut mig.
-Du måste ha slagit dig hårt i skallen. -Mina vänner kanske är där.
-Adam också… -Karo.
Du letar efter en kille ur en dröm som ingen nånsin har sett,
och det ihop med en annan kille som gillar dig.
-Det är inte normalt. -Du ropade på mig i koman.
Jag följde din röst.
-Varför är du plötsligt så rationell? -Jag är orolig för dig.
Bara för att du hörde min röst, så finns det ingen parallell värld.
"Clair de Lune" av Debussy.
-Spelade du den melodin för mig? -Ja.
Men det är inte svårt att gissa. Du kan den utantill.
-Vet du vad jag läste för dig också? -En midsommarnattsdröm.
Kom nu, tjejer.
Ja?
Hejsan.
Vi studerar konsthistoria och skulle gärna vilja se residenset.
Vi har hört mycket om det.
Detta är privat egendom. Vi erbjuder inte rundturer.
Jag vet, men vi har kört hela vägen från Katowice.
Snälla, släpp in oss.
-Hej. -Hej.
-Edyta Tanatowska. -Karolina Winiarek.
-Patrycja Winiarek. -Och Janek Brzozowski.
Edyta Tanatowska. Välkomna in.
Ursäkta bryskheten, men som ni ser så håller vi på att renovera.
Jag har fullt upp.
Residenset byggdes under första halvan av 1800-talet.
Vi vill återställa dess forna glans.
Det har inte renoverats på 80 år.
Vi planerar att öppna ett pensionat här snart.
Vi vill kunna gå runt på verksamheten.
Ett sånt här boende är för stort för bara mig och min lilla dotter.
Den här vägen.
Sedan början av 1900-talet har residenset tillhört min exmans släkt.
Professor Tanatowski. Efter skilsmässan fick jag huset.
-Finns det en grav i parken? -Ja. Den tillhör en arvtagerska.
-Aniela Tanatowska. -Inte Ariela?
Aniela.
Därav residensets namn: Anielin.
Jag och min man valde att ge vår dotter det namnet,
för att hedra henne.
-Har det funnits ett sjukhus här? -Nej, inte så vitt jag vet.
Men min man tog då och då hit patienter som drabbats av minnesförlust.
-Så det bodde patienter här? -Ja, emellanåt. Men det var länge sen.
Te?
Har ni gäster här?
Vi hyr ut den delen av byggnaden till ett privat daghem.
-Vi måste försörja oss på nåt sätt. -Givetvis.
Dessutom är det fantastiskt här.
Tanken är att upptäcka ett barns talang och uppmuntra den.
Föräldrar kommer långväga ifrån. Min dotter går också där.
Men hon är krävande.
Där är hon.
Hej, sötis.
Hon har varit introvert sen födseln.
Och hon verkar ha fått anarkistiska drag från sin pappa.
-Hon har en hörapparat. Hör hon illa? -Nej.
Ibland får de lyssna på nåt under vilan. Ett modernt sätt att stimulera hjärnan.
-Enligt Tomatismetoden? -Nej, det är inte samma sak.
Jag drömde om Tanatowskis dotter också.
Jag som trodde att jag skulle bli lättad. Nu får jag rekommendera dig en kollega.
-En bra psykiater. -Så du har tagit ditt förnuft till fånga.
-Jag som trodde att du var cool. -Jag är svag för dig.
Jag körde hit dig för att bevisa att du har fel.
Men nu verkar det snarare som att du lider av paranoid schizofreni.
Men är det inte märkligt?
Jag förlorar min talang efter koman, och samma sak händer Janina Hass.
Och här har vi en drös unga talanger som försörjs av sina rika föräldrar.
Jag kände inte till din talang.
Jag spelar…
Nej, jag har spelat piano.
Hon kan improvisera fram en melodi. Jag hatade henne för det förut.
Det gör inget.
-Nu kan jag knappt läsa noter. -Jag beklagar. Jag hade ingen aning.
Men det kan bli så efter en skada.
Efter ett trauma händer det att hjärnan kapar nervbanor
som hjärnan tror har med olyckan att göra.
Ibland kan inte ens idrottare återhämta sig fullt ut.
Hade olyckan nåt med din talang att göra?
Hur menar du då? Jag ramlade inte av pianot, direkt.
Jag vet, men minns du vart du var på väg vid olyckan?
Mamma skulle köra dig till en talangjakt.
Du ville inte åka dit, därför bråkade ni.
Före olyckan hade du faktiskt slutat att öva.
Du bråkade med mamma om allt.
Där har du svaret.
Om du vill träffa en knäppskalle igen, fast utan hennes livvakt…
…så vill gärna jag det.
Jag också.
Då…ringer jag dig.
Okej.
Välkommen, välkommen Välkommen tillbaka
Välkommen, välkommen Välkommen tillbaka!
-Är du hög? -Nej, bara glad.
Vi ville hälsa på dig hemma, men din mamma avrådde oss.
Jag har letat efter en ny pianospelare.
-Koman har väl inte förstört dig? -Jo.
Kom, vi går.
-La du upp den på TikTok? -Självklart.
Karolinas stora comeback!
Sånglektionerna är i rum 4.
Jag ska bara lyssna lite. Vänta inte på mig.
-Vad konstig hon är. -Ja.
Jaja, vi går.
Adam?
Hej!
Jag trodde aldrig att vi skulle ses igen.
Jag var så rädd för att de hade gjort nåt med dig.
Jag heter inte Adam.
Men, alltså…
Det är ju jag.
Julia.
Karolina.
Ksawery.
Du måste ha misstagit dig.
Ha det så bra.
Han minns faktiskt inte dig.
Du borde glömma honom också.
Helvete!
-Karolina, vi har besök. -Inte nu, mamma.
Älskling.
Jag vill presentera dig för en person. Hon är psykolog.
-Jag besökte henne när du låg i koma. -Jag behöver inte hjälp.
-Gjort är gjort. -Hjärtat…
Hon kan hjälpa dig att börja spela piano igen.
Hej, Karolina.
Jag lämnar er i fred.
Det är bättre om ni får prata ensamma. Jag väntar i köket.
Tackar.
Jag sa ju att vi hade mycket gemensamt. Nu har vi gemensamma fiender dessutom.
Adam kände inte igen mig. Varför gjorde han inte det?
Det har de sett till.
Han känner inte till En andra chans. Hans riktiga namn är Ksawery.
Han är Piotrs son.
-Varför valde du just mig? -För att du är speciell.
Men ni är fler.
Det finns andra liknande program. Ett tiotal faktiskt.
Program?
Vad är det för program?
För framtidens skull. Vi gör allt för en bättre morgondag.
Tog du min talang ifrån mig för framtidens skull?
Det kunde vara värre.
Jovisst.
Szymon drabbades värre.
Ingen erfarenhet, inte ens en dålig, är bortkastad.
Jag kan hjälpa dig att återfå talangen.
-Du är ett monster. -Nej.
Jag är lika ambitiös som du.
Iza, Paweł och Milena… De är fortfarande kvar, va?
-Säkert. Jag jobbar inte där längre. -Går de samma öde som Szymon till mötes?
Du och Magda lyckades rymma för att ni kämpade in i det sista.
Vi måste tillbaka dit.
Vi måste hjälpa dem därifrån. Jag måste ta mig dit, förstår du det?
Och du måste hjälpa mig. Det är du skyldig mig.
Givetvis.
Jag kan hjälpa dig att befria dina vänner, men…
…då måste du lita på mig.
Gör du det?
Undertexter: Viktor Hessel