‎UN SERIAL NETFLIX
‎Karolina?
‎Bună ziua!
‎Mă auzi?
‎Excelent.
‎Sunt Andrzej Januszewski,
‎neurolog la spitalul universitar ‎din Katowice.
‎De câteva săptămâni ‎am plăcerea să mă ocup de tine.
‎Îți amintești ce s-a întâmplat?
‎Apa…
‎- M-am înecat. ‎- Nu.
‎Ai avut un accident auto foarte grav.
‎Știi cât ai stat în comă??
‎Peste patru săptămâni.
‎Îți amintești cum te cheamă?
‎Karolina.
‎Sau…
‎Julia.
‎„Sau”?
‎Dr. Morulska îmi spunea așa.
‎Nu avem niciun neurolog cu numele ăsta.
‎O recunoști? ‎Mama ta a fost mai norocoasă decât tine.
‎- Pot? ‎- Zece minute.
‎Cât mă bucur, Karolina!
‎Scumpa mea!
‎Am crezut că ai murit.
‎Te-ai întors la noi.
‎Și… Adam?
‎Cine?
‎Adam. El unde e?
‎Adam?
‎Nu știam că ai un iubit.
‎Dacă aș fi știut, l-aș fi anunțat. ‎Îmi pare rău. N-am știut.
‎O vezi și tu?
‎Pe Patrycja? Da.
‎Desigur, e sora ta.
‎Ți-a stat alături încontinuu.
‎Am încercat să o descurajez, dar degeaba.
‎A tot lipsit de la școală. ‎Probabil va repeta anul.
‎Ești aievea.
‎Nu, sunt fantoma soră-tii ‎din cele mai negre coșmaruri.
‎Domnule doctor!
‎Să ne facem griji?
‎La analizele de azi a ieșit totul bine.
‎Și acea Morulska? ‎Karolina a pomenit-o iar.
‎Chiar nu lucrează aici? ‎E psiholog specializat în amnezie.
‎Am întrebat la toate secțiile ‎și printre asistente.
‎- Nu lucrează nicio Morulska în spital. ‎- A pomenit și de un anume Adam.
‎Le-am sunat pe colegele ei.
‎- Nu și-l amintește nimeni. ‎- Adolescenții au multe secrete.
‎E posibil să fi visat totul?
‎Nu exclud varianta.
‎Adesea, cei treziți din comă ‎își amintesc visele și vorbesc despre ele.
‎Important e să se odihnească bine ‎și să se simtă în siguranță.
‎Și amintirile din vis se vor șterge rapid.
‎Scuze, sunt așteptat undeva.
‎- Mulțumesc! ‎- Cu plăcere.
‎Pati…
‎Mamă…
‎Karolina!
‎Karolina…
‎Adam?
‎Karolina!
‎Vezi? Ai întrerupt tratamentul ‎și ți s-au intensificat halucinațiile.
‎Karolina! Trezește-te!
‎Ești bine?
‎Mă auzi?
‎Janek.
‎Îți amintești de mine?
‎Nu știu de unde, dar…
‎Am fost în ambulanța ‎care te-a adus la spital.
‎Te-am resuscitat.
‎Hai să ne ridicăm!
‎Dă-mi mâna!
‎Bine.
‎Ai mai pățit asta până la accident?
‎Nu.
‎Nu cred.
‎Am avut ditamai coșmarul.
‎Probabil de la medicamente.
‎Dar e posibil să ai vise atât de veridice?
‎Când m-am trezit din comă, ‎habar nu aveam unde mă aflu.
‎Visele păreau mai aievea
‎decât realitatea.
‎Ce ai visat?
‎Dacă îți spun, ‎mă tem că m-ar muta la psihiatrie.
‎Nu, încetează!
‎Sunt medic.
‎Nu de multă vreme, dar am auzit destule.
‎Am visat că eram ‎într-o clinică pentru amnezici.
‎Șefa era dr. Zofia Morulska.
‎Și, în afară de mine, ‎mai erau mulți alți pacienți.
‎Aveam prieteni acolo.
‎Îmi amintesc numele lor.
‎Iza, Szymon,
‎Paweł, Milena…
‎Adam.
‎Totul părea atât de…
‎tangibil.
‎- Mă crezi nebună? ‎- Nu.
‎Vezi tu, creierul e un mare mister.
‎Bine.
‎Bea-l până nu se răcește!
‎Patrycja le-a adus pe toate.
‎Căpșorul.
‎Bine.
‎Dă-mi mâna!
‎A aflat că oamenii aflați în comă ‎pot simți prezența celor dragi,
‎le pot auzi vocile ‎și pot chiar percepe obiectele din jur.
‎Așa că ți-a citit din cărțile preferate,
‎ți-a pus melodiile preferate.
‎Tata a murit ‎la câteva luni după vacanța aia.
‎Cum de am putut uita?
‎Hai s-o culcăm!
‎Așa. Vino, rază de soare!
‎Așa.
‎Bine.
‎Îți amintești accidentul?
‎Nu. Nu prea.
‎Era beznă.
‎Ploua de rupea. Intram pe autostradă.
‎Ne certam.
‎N-am reacționat la timp.
‎Îmi pare nespus de rău, Karolina. ‎L-am văzut în oglindă în ultima clipă.
‎Am încercat să evit, ‎dar mașina lui mergea prea repede.
‎Ne-a lovit în lateral.
‎E în regulă.
‎Serios.
‎Nu-mi amintesc nimic.
‎Și…
‎unde mergeam?
‎- Mama te ducea… ‎- Haideți să nu retrăim coșmarul, bine?
‎- Vreau să iau lucrurile lui Ignacy. ‎- Condoleanțe!
‎Poftiți!
‎Verificați dacă sunt toate!
‎- Da, sunt. ‎- Semnați aici, vă rog!
‎- Aici? ‎- Da.
‎Karolina.
‎Scuze, ne cunoaștem?
‎Da, ai împărțit camera ‎cu fiul meu, Ignacy.
‎Am stat adesea cu sora ta, ‎să vă ținem companie.
‎Ne certam pe ce muzică să vă punem, ‎clasică sau electronică.
‎Fiul meu a fost un băiat minunat.
‎Pe curând!
‎Karolina?
‎- Bună ziua! ‎- Bună ziua!
‎Începem?
‎Chiar a fost minunat.
‎Mă scuzați.
‎Ce a pățit fiul acelui bărbat?
‎Ignacy?
‎N-a mai ieșit din comă.
‎- Dar a avut un accident? Sau… ‎- Nu, o encefalită gravă.
‎N-a mai avut forță să se lupte. ‎Apoi a făcut un edem.
‎N-a avut nicio șansă.
‎Îl pornesc.
‎E totul în ordine?
‎- Hai, că ai niște mărunțiș! ‎- Am.
‎E pe-aici.
‎Vino!
‎Bună!
‎- Bună! ‎- Credeam că ai plecat deja.
‎- Vrei gumă? ‎- Nu, mersi.
‎Tu pierzi. Face baloane mișto, ‎dar își pierde aroma cam repede.
‎Auzi, dacă vrei să vorbim…
‎După câte ai pătimit, nu se știe…
‎- Mă agăți, sau îmi oferi îngrijiri? ‎- Ce preferi tu.
‎Acum trebuie să plec.
‎Termină!
‎Cum reușești? ‎Și în comă se dau băieții la tine.
‎Nu știu.
‎Vrei gumă?
‎Nu, mersi.
‎Turandot.
‎Janina Hass.
‎Acum trei ani am fost ‎la ‎Madama Butterfly ‎în Varșovia, știi?
‎Știai că și ea abia și-a revenit din comă?
‎A avut un accident groaznic la schi.
‎JANINA HASS REVINE ÎN FORȚĂ
‎DIN 16 APRILIE ‎OPERA DIN KATOWICE
‎- Mulțumim. ‎- Mersi. O zi bună!
‎Gata, totul e bine.
‎Da, știu.
‎Fetele au vrut să te viziteze, ‎dar medicii nu le-au lăsat.
‎Bună, Memoria!
‎Bună!
‎- L-am hrănit cât ai lipsit. ‎- Se vede.
‎E gras, nu glumă!
‎Dacă nu vrei, nu ești obligată să cânți.
‎Ce tot spui?
‎Doar știu să cânt, nu?
‎Sau asta era tot din vis?
‎Știi să cânți. Ai un talent cum rar vezi.
‎Poate ai nevoie de un răgaz, ‎să te limpezești.
‎Să-ți amintești.
‎Am fost supărată pe tine ‎fiindcă nu voiai să cânți, cu așa talent.
‎Fiindcă îi făceai probleme mamei, ‎care trecuse prin atâtea
‎și investise atât în tine…
‎Așadar, mă mir că spun asta, dar…
‎Am trecut peste.
‎Dă-ți un răgaz și o să fie mai bine.
‎Ce o să fie mai bine? Pati…
‎Nu știu să cânt.
‎Ce le spun fetelor?
‎Cum să mă întorc la școală?
‎În afară de pian, nu am nimic.
‎- Nu știi sigur că ai uitat să cânți. ‎- Simt asta.
‎Nu-mi vine firesc să cânt. O fac mecanic.
‎Ai auzit și tu.
‎S-a întâmplat ceva rău în timpul comei.
‎- Januszewski a zis că ești bine. ‎- Nimic nu e bine.
‎Nu știu cine sunt.
‎Ce tot spui?
‎Ești draga mea soră.
‎Talentată sau nu.
‎Am visat ‎că mi-au făcut ceva la Noua Șansă.
‎Te mai gândești la asta?
‎Nu pot să uit.
‎Nu vreau.
‎Știu cum o să sune.
‎Dar…
‎m-am îndrăgostit acolo.
‎Nebunește.
‎Nu!
‎Nu…
‎Karolina!
‎Ajută-mă, Karolina!
‎Totul e spre binele tău.
‎Karolina!
‎JANINA HASS, ‎ÎN ROLUL PRINȚESEI DIN NOUL ‎TURANDOT.
‎- Bună ziua! ‎- Bună ziua!
‎O caut pe dna Janina Hass.
‎- Cine sunteți? ‎- Îi sunt prietenă.
‎Dna Hass e la repetiții. Aveți programare?
‎Da. Am ceva pentru ea.
‎Atunci, i-l puteți lăsa aici.
‎Dar i-am promis că i-l aduc personal.
‎Nu se poate. ‎Doamna Hass detestă întreruperile.
‎Bine, atunci. Revin mai târziu.
‎Da?
‎Da, desigur.
‎Ce se petrece? Cânți fals.
‎Știu.
‎Nicio grijă! Ai nevoie de timp.
‎Știam deja ‎că nu va fi ușor să-ți reintri în formă.
‎Da, exact. Știu.
‎Stai! E prea cald aici. Cânți prea grăbit.
‎Stai puțin!
‎Îmi pare rău.
‎Mie îmi pare rău.
‎- Să mai încercăm o dată! ‎- Bine.
‎Magda?
‎Doamnă Hass.
‎Știu de ce nu puteți cânta.
‎Cine sunteți?
‎Și au am fost în comă.
‎Acum nu mai știu să cânt la pian, ‎deși înainte știam.
‎- Nu ne deranjați, vă rog! ‎- Dă-o afară!
‎Chiar nu mă știi?
‎Scoate-o de aici!
‎- Plecați! ‎- Am fost la Noua Șansă.
‎- Plecați, vă rog! ‎- Magda!
‎Plecați, vă rog! Doar vedeți că…
‎Magda!
‎Plecați, vă rog!
‎Mă scuzați.
‎E totul în regulă?
‎Stai puțin!
‎Așteaptă!
‎NOUA ȘANSĂ ‎DE ZYGMUNT TANATOWSKI
‎E ultima ședință.
‎- Succes! ‎- Mersi.
‎Alo?
‎Ai o mașină?
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Trebuie să mă ajuți.
‎Mă bucur că ai sunat.
‎Promiți că mă iei în serios?
‎Vreau să ajung aici.
‎Așa arăta Noua Șansă. Aici mă țineau.
‎Te țineau?
‎Da. Când am fost în comă.
‎Dar ai stat în spital ‎când ai fost în comă, Karolina.
‎Janek, te-am rugat ceva.
‎„Reședința profesorului Tanatowski, ‎unde își trata pacienții.”
‎„Zygmunt Tanatowski,
‎specialist și inițiator ‎în tratamentul afaziei și amneziei,
‎psihiatru, neurolog, mediu…”
‎Mă duci acolo?
‎- Acum? ‎- Acum.
‎Ce faci? Ai nevoie de însoțitor?
‎Urcă!
‎Sper să fie important. ‎Dacă află mama că chiulesc, face spume.
‎Pun benzină și mă întorc.
‎- Bună ziua! ‎- Bună!
‎Un plin cu benzină de 95, vă rog.
‎Locul ăsta era în visul meu.
‎Nu-mi vine să cred! E absurd!
‎Și el, medic, te lasă să faci asta? ‎Chiar vrea să ți-o tragă.
‎Ai încredere în mine!
‎Azi am văzut o femeie ‎care era la Noua Șansă cu mine.
‎Și ea și-a pierdut talentul.
‎- Ea mi-a dat cartea. ‎- Mai lasă-mă!
‎Cred că te-ai lovit zdravăn la cap.
‎Mi-aș putea găsi prietenii acolo.
‎- Poate e și Adam. ‎- Karo!
‎Cauți un tip din vis, ‎pe care nu l-ai văzut decât tu,
‎cu alt tip mișto și aievea, ‎care moare după tine.
‎Nu e normal.
‎Tu mă strigai când eram în comă.
‎Ți-am urmat vocea.
‎Cum de ai devenit subit ‎așa de prozaică?
‎Mă îngrijorezi.
‎Faptul că mi-ai auzit vocea în comă ‎nu înseamnă că există lumi paralele.
‎„Clair de Lune”, de Debussy.
‎- Asta e piesa pe care mi-o puneai? ‎- Da.
‎Dar nu e greu de ghicit. ‎E preferata ta, o știi pe dinafară.
‎Mă întreb dacă știi ‎ce ți-am citit din programa școlară.
‎Visul unei nopți de vară.
‎Haideți!
‎- Da? ‎- Bună ziua!
‎Suntem studenți la istorie ‎și am vrea mult să vedem palatul.
‎Am auzit multe despre el.
‎E proprietate privată. Nu primim turiști.
‎Știu, dar venim tocmai din Katowice.
‎Vă rog, primiți-ne!
‎Bună ziua!
‎- Bună! ‎- Bună ziua!
‎Bună ziua!
‎- Edyta Tanatowska. ‎- Karolina Winiarek.
‎- Patrycja Winiarek. ‎- Și Janek Brzozowski
‎Edyta Tanatowska. Poftiți!
‎Scuze că v-am repezit,
‎dar, după cum vedeți, suntem în renovări.
‎Am multe pe cap.
‎Palatul a fost construit ‎în prima jumătate a secolului XIX.
‎Vrem să-i redăm strălucirea de odinioară.
‎Nu a mai fost renovat de 80 de ani.
‎Vrem să îl transformăm în pensiune.
‎Ca să producă bani de întreținere.
‎Locul e prea mare ‎doar pentru mine și fetița mea.
‎Pe aici, vă rog!
‎De la începutul secolului XX,
‎reședința aparține ‎familiei fostului meu soț,
‎profesorul Tanatowski.
‎Mi-a lăsat-o în urma divorțului.
‎- Chiar e un mormânt în parc? ‎- Da.
‎Mormântul unei moștenitoare.
‎- Aniela Tanatowska. ‎- Nu Ariela?
‎Aniela.
‎De aici și numele reședinței, Anielin.
‎Eu și soțul meu am decis ‎să ne botezăm fiica așa.
‎În cinstea ei.
‎A fost un spital aici cândva?
‎Nu. Din câte știu, niciodată.
‎Soțul meu își aducea pacienții aici ‎pentru câteva zile, pe cei cu amnezie.
‎- Deci au fost pacienți aici. ‎- Când și când.
‎Dar asta a fost demult.
‎Un ceai?
‎Aveți musafiri?
‎Aripa aia ‎am închiriat-o unei grădinițe private.
‎- Trebuie să ne întreținem cumva. ‎- Desigur.
‎În plus, e un loc minunat.
‎Ideea e să descopere talentele copiilor ‎de la vârste fragede și să le cultive.
‎Părinții vin de la mari distanțe. ‎Și fata mea e acolo.
‎Dar nu e un caz ușor.
‎Uite-o!
‎Bună, frumoaso!
‎De când s-a născut e închisă în sine.
‎Și cred că a moștenit ‎firea anarhistă a tatălui ei.
‎- Poartă casca fiindcă nu aude bine? ‎- Nu.
‎Uneori, la somnul de prânz, ‎le pun să asculte ceva.
‎Tehnici moderne de stimulare cerebrală.
‎Prin metoda Tomatis?
‎Nu. E altceva.
‎Și fata lui Tanatowski era în visul meu.
‎Credeam că o să răsuflu ușurat.
‎Trebuie să te trimit ‎la un profesor de-ai mei.
‎- Un psihiatru excelent. ‎- Ți-a revenit rațiunea de medic.
‎Și eu, care te credeam mișto.
‎Am o slăbiciune pentru tine.
‎Am venit aici ‎ca să-ți dovedesc că te înșelai.
‎Dar, la cum te afunzi tot mai mult, ‎pare schizofrenie paranoidă.
‎Dar nu ți se pare bizar?
‎Am ieșit din comă, mi-a dispărut talentul ‎și la fel pățește și Janina Hass?
‎Iar aici avem o fabrică de tinere talente, ‎plătită de părinții bogați.
‎N-ai spus că ai un talent.
‎Cânt…
‎De fapt, cântam la pian.
‎Improvizează după ureche, compune.
‎O uram din cauza asta.
‎Nu-i nimic.
‎- Acum abia mai citesc portativul. ‎- Îmi pare rău.
‎Habar nu aveam.
‎Dar se mai întâmplă după leziuni.
‎După o traumă, ‎creierul poate șterge conexiuni
‎pe care le consideră legate de accident, ‎ca să nu se repete.
‎Uneori, sportivii, deși în formă, ‎nu-și mai revin după accidentări.
‎Accidentul tău ‎a avut legătură cu talentul?
‎Cum adică?
‎Doar n-am căzut de pe pian.
‎Știu, dar îți amintești ‎unde erai când s-a petrecut?
‎Mama te ducea ‎să dai probă pentru un concurs.
‎Tu nu voiai. Vă certați.
‎Chiar înainte de accident, ‎ai încetat să exersezi.
‎Te certai cu mama din orice.
‎Iată răspunsul!
‎Dacă mai vrei să ieși cu o nebună…
‎dar fără toată Frăția Inelului,
‎aș fi dispusă.
‎Atunci, și eu.
‎Bine, o să te sun.
‎Bine.
‎Bine ai revenit, te așteptam cu drag
‎- Sunteți fumate? ‎- Nu, doar fericite.
‎Voiam să venim acasă, ‎dar mama ta a zis că nu ești în formă.
‎Începusem să-mi caut alt clăpar.
‎Sper că nu te-a dat peste cap coma.
‎Ba da.
‎Să mergem!
‎- Ai pus pe TikTok? ‎- Normal.
‎Marea revenire a Karolinei.
‎Lecțiile de canto sunt în sala 4.
‎Mă duc să ascult.
‎Nu mă așteptați!
‎- Se poată ciudat. ‎- Da.
‎Bine, să mergem!
‎Adam?
‎Bună!
‎Credeam că nu o să te mai văd.
‎Doamne, mă temeam că ți-au făcut ceva.
‎Nu mă numesc Adam.
‎Adam, dar…
‎Sunt eu. Julia. Karolina.
‎Ksawery.
‎M-ai confundat cu altcineva.
‎Pa!
‎Nu își amintește de tine.
‎Mai bine îl uiți și tu.
‎Fir-ar a dracu'!
‎- Karolina, ai un musafir. ‎- Nu acum, mamă.
‎Scumpa mea!
‎Voiam să te prezint cuiva. ‎Unei doamne psiholog.
‎Am fost la ea când erai în comă.
‎N-am nevoie de ajutor.
‎- Faptul e consumat. ‎- Scumpo…
‎Te-ar ajuta ‎să-ți recâștigi încrederea în pian.
‎Bună, Karolina!
‎Vă las singure.
‎Mai bine discutați între patru ochi. ‎Sunt la bucătărie.
‎Mulțumesc.
‎Ți-am spus, avem multe în comun.
‎Acum avem și dușmani comuni. ‎Unii foarte puternici.
‎Adam nu m-a recunoscut.
‎De ce nu m-a recunoscut?
‎S-au asigurat ei că va uita.
‎Nu știe că a fost la Noua Șansă.
‎De fapt, îl cheamă Ksawery ‎și e fiul lui Piotr.
‎De ce m-ați ales anume pe mine?
‎Fiindcă ești specială.
‎Dar nu ești singura.
‎Mai există programe similare în lume.
‎- Câteva zeci. ‎- Programe?
‎Ce programe? De ce?
‎Pentru viitor. ‎Totul e de dragul unui viitor mai bun.
‎Mi-ați răpit talentul ‎de dragul viitorului?
‎Nu e cel mai mare sacrificiu.
‎Corect.
‎Szymon a sacrificat mai mult.
‎Nici cea mai rea experiență nu e în van.
‎Te pot ajuta să-ți recapeți talentul.
‎- Sunteți monstruoasă. ‎- Ba nu.
‎Sunt doar ambițioasă, ca tine.
‎Iza, Paweł, Milena. ‎Ei sunt încă acolo, așa e?
‎Presupun, dar nu mai lucrez acolo.
‎Și vor sfârși ca Szymon?
‎Tu și Magda ați scăpat ‎fiindcă v-ați luptat până la capăt.
‎Trebuie să ne întoarcem.
‎Trebuie să îi scoatem de acolo.
‎Trebuie să mă întorc. Înțelegi?
‎Și tu trebuie să mă ajuți.
‎Măcar atât îmi datorezi.
‎Desigur.
‎Te pot ajuta să-ți eliberezi prietenii.
‎Dar…
‎Trebuie să mă crezi.
‎Ai încredere în mine?
‎Subtitrarea: Liana Oprea