EN NETFLIX-SERIE
Karolina?
Hallo.
Kan du høre meg?
Utmerket.
Jeg er Andrzej Januszewski, nevrolog ved universitetssykehuset i Katowice.
De siste ukene har jeg hatt gleden av å ta vare på deg.
Husker du hva som skjedde?
Vann…
Jeg druknet.
Nei.
Du var i en alvorlig bilulykke.
Vet du hvor lenge du var i koma?
I mer enn fire uker.
Husker du navnet ditt?
Karolina.
Eller…
Julia.
Eller?
Doktor Morulska kalte meg det.
Ingen med det navnet jobber på nevrologisk.
Kjenner du henne igjen? Moren din hadde mer flaks enn deg.
-Kan jeg? -Ti minutter.
Jeg er så glad, Karolina.
Min kjære.
Jeg trodde du var død.
Du kom tilbake til oss.
Og… Adam?
Hvem?
Adam. Hvor er han?
Adam?
Har du kjæreste?
Jeg ville sagt fra til ham, men jeg visste det ikke.
Kan du se henne?
Patrycja? Ja.
Ja, det er søsteren din-
Hun har vært hos deg hele tiden.
Jeg prøvde forgjeves å få henne fra det.
Hun gikk ikke på skolen. Hun må nok ta året om igjen.
Dere er ekte.
Nei. Jeg er spøkelset av din søster fra dine verste mareritt.
Doktor!
Burde vi være bekymret?
Testene vi tok i dag viser at alt er i orden.
Denne Morulska... Karolina nevnte henne igjen.
Jobber hun ikke her? Hun er behandler hukommelsestap.
Jeg spurte alle avdelingene og sykepleierne.
Ingen Morulska jobber ved sykehuset.
Hun nevnte en Adam.
Jeg ringte skolevennene hennes, ingen vet om ham.
Vi vet nok for lite om tenåringene våre.
Kan hun ha drømt alt sammen?
Det kan ikke utelukkes.
Folk som våkner fra koma, kan huske drømmer
og snakke om dem.
Det viktigste for Karolina er å hvile mye
og å føle seg trygg.
Da vil drømmeminnene snart blekne.
Jeg er på vei et annet sted.
-Takk. -Ingen årsak.
Pati.
Mor.
Karolina!
Karolina.
Adam?
Karolina!
Ser du? Tar du ikke medisinene, blir vrangforestillingene mer intense.
Karolina! Våkne opp.
Går det bra?
Kan du høre meg?
Janek.
Husker du navnet mitt?
Jeg vet ikke hvorfra, men…
Jeg var i ambulansen som tok deg til sykehuset. Jeg gjenopplivet deg.
Opp med deg.
Gi meg hånden din.
Greit.
Skjedde dette før ulykken?
Nei.
Jeg tror ikke det.
Jeg hadde et mareritt.
På grunn av medisinene.
Er det mulig å ha så virkelighetsnære drømmer?
Da jeg våknet fra koma, ante jeg ikke hvor jeg var.
Drømmene mine føltes mer ekte...
enn virkeligheten.
Hva drømte du om?
Sier jeg det flytter de meg til psykiatrisk.
Nei, slutt.
Jeg er lege.
Jeg har ikke vært det lenge, men jeg har hørt mye.
Jeg drømte at jeg var på en hukommelsesklinikk.
Det ble drevet av dr. Zofia Morulska.
Det var mange andre pasienter der.
Jeg hadde venner der.
Jeg husker navnene deres.
Iza, Szymon.
Paweł, Milena.
Adam.
Det føltes så...
Så ekte.
-Tror du jeg er gal? -Nei.
Du forstår, hjernen er et mysterium.
Ja vel.
Drikk før det blir kaldt.
Patrycja kom med alt sammen.
Hodet.
Okay.
Gi meg hånden din.
Hun fant ut at folk i koma merker at deres kjære er der.
De hører stemmene deres og oppfatter omgivelsene.
Hun leste favorittbøkene og spilte favorittsangene dine.
Pappa døde noen måneder etter ferien.
Hvordan kunne jeg glemme det?
Hun må få sove.
Kom til meg, solstråle.
Vær så god.
Okay.
Husker du noe av ulykken?
Nei.
Egentlig ikke.
Det var mørkt.
Det regnet. Vi kjørte ut på motorveien.
Vi kranglet.
Jeg reagerte for sent.
Jeg er lei for det, Karolina. Jeg så ham i speilet i siste øyeblikk.
Jeg prøvde å gjøre noe, men han kjørte så fort.
Han traff oss på siden du satt.
Alt er i orden.
Virkelig.
Jeg husker ingenting.
Og...
Hvor skulle vi?
-Mamma tok deg til... -La det marerittet ligge nå.
-Jeg vil hente Ignacys ting. -Jeg kondolerer.
Her er de.
Vennligst sjekk om alt er der.
Det er alt sammen.
Signer her.
-Her? -Ja.
Karolina.
Unnskyld, kjenner vi hverandre?
Du var på samme rom som sønnen min, Ignacy.
Vi var mye der sammen med din søster.
Vi kranglet om vi skulle spille klassisk eller elektro.
Sønnen min var en flott gutt.
Vi ses senere.
Karolina?
-God dag. -Hallo.
Skal vi komme i gang?
Han var fantastisk.
Unnskyld meg.
Vet du hva som skjedde med sønnen hans?
Med Ignacy?
Han våknet ikke fra koma.
-Var han i en ulykke? -Et alvorlig tilfelle av hjernebetennelse.
Han klarte ikke kjempe mer. Så utviklet han ødem.
Han var sjanseløs.
Jeg skrur den på.
Alt i orden?
-Du har vekslepenger? -Jeg har litt.
Det er her et sted.
Kom.
Hei!
-Hei! -Jeg trodde du hadde dratt.
-Tyggis? -Nei takk.
Som du vil. De lager fine bobler, men mister smaken fort.
Hør, hvis du vil snakke…
Du har opplevd mye.
-Sjekker du meg eller tilbyr du hjelp? -Det du foretrekker.
Nå må jeg gå.
Kom igjen, slutt.
Utrolig. De sjekker deg opp selv om du er i koma.
Jeg vet ikke.
Vil du ha tyggegummi?
Nei takk.
Turandot.
Janina Hass.
Vi så Madame Butterfly i Warszawa for tre år siden, husker du?
Visste du at hun også nettopp våknet fra koma?
Hun var i en fryktelig skiulykke.
JANINA HASS' STORE COMEBACK
FRA 16. APRIL KATOWICE OPERAHUS
-Takk. -Takk. Ha det.
Sånn. Alt er i orden.
Ja, jeg vet det.
Jentene ville besøke deg, men legene tillot det ikke.
Hei, Minne.
Hei.
-Jeg matet ham mens du var borte. -Jeg ser det.
Han er skikkelig tjukk.
Du trenger ikke spille hvis du ikke vil.
Hva snakker du om?
Jeg vet vel hvordan jeg spiller?
Var det også en del av drømmen?
Du kan spille. Du har et unikt talent.
Du trenger kanskje litt tid for å få det tilbake.
For å huske.
Jeg var sint fordi du nektet å utnytte talentet ditt.
Du skapte mye kvalm for mor, og hun hadde nok fra før.
Hun investerte mye i deg.
Det overrasker meg at jeg sier dette, men la det fare.
Gi det litt tid, det blir bedre.
Hva blir bedre? PatI.
Jeg kan ikke spille.
Hva skal jeg si til jentene? Hvordan kan jeg gå tilbake til skolen?
Pianoet er alt jeg har.
-Du vet ikke at du ikke kan spille. -Jeg føler det.
Å spille er ikke naturlig for meg, det er mekanisk.
Du hørte det selv.
Noe fælt må ha skjedd mens jeg lå i koma.
-Januszewski sa at alt var i orden. -Ingenting går bra.
Jeg vet ikke hvem jeg er.
Hva snakker du om?
Du er min kjære søster.
Enten du har talent eller ei.
Jeg drømte at de gjorde noe med meg på Ny Sjanse.
-Tenker du fortsatt på det? -Jeg kan ikke glemme det.
Jeg vil ikke.
Jeg vet hvordan det låter.
Men...
Jeg ble forelsket der.
Hodestups.
Nei.
Nei!
Nei.
Karolina!
Karolina, hjelp meg!
Alt jeg gjør, er til ditt eget beste.
Karolina!
JANINA HASS SPILLER PRINSESSEN I NYOPPSETTELSEN AV TURANDOT
-Hallo. -Hallo.
Jeg vil snakke med Janina Hass.
-Og hvem er du? -Jeg er en venn av henne.
Ms. Hass er på øvelse. Har du en avtale?
Ja. Jeg har noe til henne.
Du kan legge det igjen her.
Jeg lovte å levere det personlig.
Det er ikke mulig. Ms. Hass liker ikke å bli avbrutt.
Greit, jeg prøver igjen senere.
Ja?
Ja, selvfølgelig.
Hva nå? Du synger surt.
Jeg vet det.
Ikke vær redd.
Du trenger litt tid.
Vi visste at det ikke er lett å komme i form igjen.
Ja, det vet jeg.
Vent litt. Det er for varmt. Du spiller for fort.
Vent litt.
Beklager.
Jeg er jeg som skal beklage.
-Vi tar det en gang til. -Greit.
Magda?
Ms. Hass.
Jeg vet hvorfor du ikke kan synge.
Hvem er du?
Jeg var også i koma.
Nå kan jeg ikke spille piano, selv om jeg kunne det før.
-Ikke forstyrr oss. -Få henne ut.
-Husker du meg ikke? -Vær så snill, få henne ut.
-Vennligst dra. -Vi var på Ny Sjanse sammen.
-Vennligst gå. -Magda.
Vær så snill og gå. Ser du ikke?
Magda.
Vennligst gå.
Beklager.
Er alt i orden?
Vent litt.
Vent!
NY SJANSE AV ZYGMUNT TANATOWSKI
Det er vårt siste møte.
ANIELIN
-Lykke til. -Takk.
Hallo?
Har du bil?
-Hei. -Hei.
Du må hjelpe meg.
Fint at du ringte.
Lov meg å ta meg på alvor.
Jeg må komme meg dit.
Ny Sjanse så sånn ut. Det var der de holdt meg.
Holdt deg?
Ja, da jeg var i koma.
Da du var i koma lå du på sykehuset, Karolina.
Janek, jeg ba deg om noe.
"Boligen til professor Tanatowski, der han behandlet pasienter."
"Zygmunt Tanatowski, spesialist og pionér i afasi og hukommelsestap,
psykiater, nevrolog, synsk..."
Vil du ta meg dit?
Nå?
Nå.
Hva skjer? Trenger du anstand?
Sett deg inn.
Hvis mamma finner ut at jeg skulker igjen, blir hun sint.
Jeg må fylle. Jeg kommer tilbake.
-Hallo. -Hallo.
95 oktan. Full tank, takk.
Jeg så dette stedet i drømmen min.
Jeg tror det ikke. Dette er absurd.
Lar en lege deg gjøre dette? Han må være kåt på deg.
Pati, stol på meg.
I dag traff jeg en kvinne som var på Ny Sjanse. Hun mistet også evnene sine.
-Hun ga meg denne boken. -Drep meg nå.
Du må ha slått hodet hardt.
Vennene mine er kanskje der.
-Kanskje Adam er der. -Karo.
Du ser etter en fyr du har drømt om som ingen andre har sett,
med en ekte, ganske kul fyr som er gal etter deg. Dette er unormalt.
Du ropte til meg da jeg var i koma.
Jeg fulgte stemmen din.
Hvorfor ble du så smertefullt rasjonell?
Jeg er bekymret for deg.
At du hørte stemmen min i koma, betyr ikke at det er en parallell verden.
Det er "Clair de Lune" av Debussy.
-Er det det du spilte for meg? -Ja, det var den.
Det er ikke vanskelig å tenke seg. Det er favorittstykket ditt.
Husker du hvilke av bøkene fra skole jeg leste for deg?
En midtsommernattsdrøm.
Kom igjen, damer.
Ja?
Hallo.
Vi studerer kunsthistorie og vil gjerne se palasset.
Vi har hørt mye om det.
Dette er privateid. Det er ingen omvisning.
Jeg vet det, men vi kom helt fra Katowice.
Vennligst slipp oss inn.
Hallo, frue.
-Hallo. -Hei.
Hallo.
Edyta Tanatowska.
Karolina Winiarek.
-Patrycja Winiarek. -Og Janek Brzozowski.
Edyta Tanatowska.
Velkommen.
Beklager at jeg var så brysk. Vi pusser opp, som dere ser.
Jeg har mye å tenke på.
Palasset ble bygget på første halvdel av 1800-tallet.
Vi vil bringe det tilbake til gammel storhet.
Den har ikke blitt renovert på 80 år.
Vi skal åpne et gjestehus her snart.
Vi vil at palasset skal betale for seg selv.
Dette er altfor stort for meg og datteren min.
Denne veien.
Fra tidlig 1900-tall,
tilhørte bygningen min eksmanns familie.
Professor Tanatowski.
Da vi ble skilt, overtok jeg den.
-Er det sant at det er en grav i parken? -Ja.
En arving er gravlagt der.
-Aniela Tanatowska. -Mener du Ariela?
Aniela.
Derav navnet på palasset, Anielin.
Mannen min og jeg gav datteren vår det navnet.
For å hedre henne.
Har det vært et sykehus her?
Nei, det var aldri noe sykehus her.
Mannen min tok med pasienter et par dager av gangen.
De led av hukommelsestap.
-Så det bodde pasienter her? -Fra tid til annen.
Men det er lenge siden.
Te?
Har du gjester?
Vi leier ut den delen av bygget til en privat barnehage.
-Vi må tjene penger på et vis. -Ja.
Og dette er et flott sted.
Ideen er å oppdage talent hos barn i ung alder,
og gi det næring.
Foreldre kommer hit langveisfra. Datteren min er også der.
Hun er ikke helt enkel.
Her kommer hun.
Hei, vakre du.
Hun har alltid vært innadvendt.
Jeg tror hun arvet anarkisten hennes far har i seg.
-Har hun hørselsvansker? -Nei.
Når de skal sove, spiller de noe til dem.
Moderne måter å stimulere hjernen.
-Bruker du Tomatis-metoden? -Nei, det er noe annet.
Tanatowskis datter var også i drømmen min.
Jeg trodde jeg kunne puste ut.
Jeg må anbefale deg en av mine professorer.
-En god psykiater. -Din medisinske fornuft kom tilbake.
Jeg som syntes du var kul.
Jeg er svak for deg.
Jeg kom hit for å vise deg at du tok feil.
Men du graver deg lenger ned. Det minner om paranoid schizofreni.
Synes du det ikke er rart?
Jeg våknet og mistet evnene mine. Det samme skjedde med Janina Hass?
Disse unge talentene finansieres av sine rike foreldre.
Du sa ikke at du har evner.
Jeg spiller…
Eller, jeg spilte piano.
Hun kan improvisere ved å lytte. Jeg hatet henne for det før.
Det går bra.
Nå kan jeg knapt lese noter.
Beklager. Det ante jeg ikke.
Sånt kan skje etter en skade.
Hjernen kan slette nerveforbindelser
som den anser relevant for ulykken, for å unngå ny skade.
Idrettsutøvere, selv godt trente, kommer seg iblant ikke etter skade.
Var ulykken din knyttet til evnene dine?
Hva mener du?
Jeg falt ikke fra et piano.
Husker du hvor du var på vei da det skjedde?
Mamma tok deg til en audition for et talentshow.
Du ville ikke dra. Dere kranglet.
Før ulykken sluttet du faktisk å øve.
Du kranglet med mamma om alt.
Der er svaret.
Hvis du vil treffe en gal kvinne igjen uten alt ekstramannskapet på slep,
vil jeg gjerne det.
Det vil jeg gjerne.
Men da ringer jeg deg.
Okay.
Velkommen, velkommen Vi ønsker deg velkommen
Velkommen, velkommen Vi ønsker deg velkommen tilbake!
-Er du høy? -Nei, bare lykkelig.
Vi ville besøke deg, men moren din sa du ikke orket.
Jeg lette etter en ny pianist.
Håper komagreiene ikke ødela deg.
Det gjorde det.
La oss dra.
-La du det på TikTok? -Så klart.
Karolinas store comeback.
Vokaltimer er i rom 4.
Jeg skal lytte.
Ikke vent.
-Hun oppfører seg rart. -Ja.
Okay, kom an.
Adam?
Hei!
Trodde ikke jeg fikk se deg igjen.
Jeg var redd de gjorde noe med deg.
Jeg heter ikke Adam.
Adam, men… Det...
Det er meg.
Julia?
Karolina.
Ksawery.
Du tar feil av meg og en annen.
Vi ses.
Han husker deg ikke.
Du bør glemme ham også.
Helvete!
-Karolina, vi har besøk. -Ikke nå, mamma.
Vennen min.
Jeg ville introdusere deg for noen. Hun er psykolog.
Jeg besøkte henne mens du var i koma.
Jeg trenger ikke hjelp.
-Gjort er gjort. -Kjære deg.
Hun kan hjelpe deg å få tilbake selvtilliten.
Hallo, Karolina.
Jeg lar dere være alene.
Dere burde ta en privat samtale. Jeg er på kjøkkenet.
Takk.
Som sagt, vi har mye felles.
Nå har vi sågar felles fiender, med stor makt.
Adam kjente meg ikke igjen. Hvorfor gjorde han ikke det?
De sørget for at han ikke ville huske.
Han vet ikke om Ny Sjanse. Hans heter egentlig Ksawery,
og han er Piotrs sønn.
Hvorfor valgte du meg?
Fordi du er spesiell.
Men ikke den eneste.
Det finnes andre programmer som dette i verden... Et titalls.
Programmer?
Hvilke programmer? Hvorfor?
For fremtidens skyld. Alt gjøres for å lage en bedre fremtid.
For fremtidens skyld tok du evnene mine?
-Det er ikke den største prisen. -Nei, stemmer.
Szymons pris var høyere.
Ingen erfaring selv ikke den verste, er bortkastet.
Jeg kan hjelpe deg å få evnene tilbake.
-Du er et monster. -Nei.
Jeg er like ambisiøs som deg.
Iza, Paweł, Milena. De er der fremdeles, ikke sant?
-Antakelig. Jeg jobber der ikke lenger. -Og de vil ende som Szymon?
Du og Magda klarte å rømme fordi du kjempet til slutten.
Vi må dra tilbake.
Vi må få dem ut derfra.
Jeg må tilbake dit. Forstår du?
Og du må hjelpe meg. Såpass skylder du meg.
Selvsagt. Jeg kan hjelpe deg med å frigjøre vennene dine.
Men...
Du må stole på meg.
Vil du stole på meg?
Tekst: Trygve Lie