NETFLIXOVA SERIJA
Karolina?
Dobar dan.
Čuješ li me?
Vrlo dobro.
Ja sam Andrzej Januszewski,
neurolog u Sveučilišnoj bolnici u Katowicama.
Posljednjih tjedana imam čast brinuti se za tebe.
Sjećaš li se što se dogodilo?
Voda…
Utapala sam se.
Ne.
Doživjela si vrlo ozbiljnu prometnu nesreću.
Znaš li kako si dugo bila u komi?
Više od četiri tjedna.
Sjećaš li se kako se zoveš?
Karolina.
Ili…
Julka.
Ili?
Doktorica Morulska me tako zvala.
Nitko s tim imenom ne radi na neurologiji.
Prepoznaješ li je? Tvoja je mama imala više sreće nego ti.
-Smijem li? -Deset minuta.
Presretna sam, Karolka!
Dušo moja!
Mislila sam da si mrtva.
Vratila si nam se.
A Adam?
Tko?
Adam. Gdje je?
Adam?
Nisam znala da imaš dečka.
Da sam znala, bila bih mu javila. Oprosti. Nisam znala.
Vidiš li je ti?
Patrycju? Da.
Da, to je tvoja sestra.
Bila je cijelo vrijeme uz tebe.
Pokušavala sam je odgovoriti, ali uzalud.
Stalno je markirala. Vjerojatno će ponavljati razred.
Stvarna si.
Ne. Ja sam duh tvoje sestre iz tvojih najgorih košmara.
Gospodine doktore!
Trebamo li se brinuti?
Današnje pretrage pokazuju da je sve u redu.
A ta Morulska? Karolina ju je opet spominjala.
Zbilja ne radi ovdje? Psihologinja je koja liječi amneziju.
Pitao sam na svim odjelima, čak i sestre.
Nikakva Morulska ne radi u našoj bolnici.
Spomenula je Adama.
Zvala sam njezine kolegice, ali nitko nije čuo za njega.
Vjerojatno premalo znamo o svojoj djeci.
Je li moguće da je sve to sanjala?
Ne isključujem to. Često se dogodi
da se ljudi koji se probude iz kome sjećaju snova i govore o njima.
Sada je najvažnije da se Karolina puno odmara
i osjeća sigurno.
Tako će uspomene na snove brzo nestati.
Oprostite, trebaju me.
-Hvala vam. -Molim.
Pati.
Mama.
Karolina!
Karolina.
Adame?
Karolina!
Eto, prestaneš piti lijekove i deluzije postanu silovitije.
Karolina! Probudi se.
Jesi li dobro?
Čuješ li me?
Janek.
Sjećaš se mog imena?
Ne znam odakle, ali…
Bio sam u Hitnoj koja te vozila u bolnicu.
Reanimirao sam te.
Ustanimo polako.
Daj mi ruku.
Dobro.
Je li se to događalo prije nesreće?
Nije.
Mislim da nije.
Imala sam strašan košmar.
Sigurno zbog lijekova.
Ali je li moguće imati tako realistične snove?
Kad sam se probudila iz kome, nisam imala pojma gdje sam.
Snovi su mi se činili stvarnijima nego…
prava stvarnost.
A što si sanjala?
Ako ti kažem, sutra će me poslati na psihijatriju.
Ne, prestani.
Ja sam liječnik.
Možda s kratkim stažem, ali svašta sam već čuo.
Sanjala sam da sam u centru za liječenje amnezije.
Vodila ga je dr. Zofia Morulska.
Osim mene bilo je puno drugih pacijenata.
Imala sam prijatelje.
Sjećam se njihovih imena.
Izka, Szymon,
Paweł, Milena.
Adam.
Znaš, sve je bilo jako…
opipljivo.
-Misliš da gubim razum? -Ne.
Mozak je velik misterij.
Dobro.
Popij dok se ne ohladi.
Patrycja je donijela sve ovamo.
Glavica.
Dobro.
Daj mi ruku.
Saznala je da osoba u komi osjeća prisutnost bliskih osoba,
čuje njihove glasove, čak i opaža predmete oko sebe.
Pa ti je čitala tvoje najdraže knjige,
puštala ti najdraže pjesme.
Tata je umro nekoliko tjedana nakon tog odmora.
Kako sam mogla zaboraviti?
Stavimo je da spava.
No, no. Dođi, sunašce.
Tako.
Dobro.
Sjećaš li se nesreće?
Ne.
Ne sasvim.
Bilo je mračno.
Pljuštala je kiša. Bile smo na autocesti.
Raspravljale smo.
Nisam na vrijeme reagirala.
Strašno mi je žao. Vidjela sam tipa u retrovizoru u zadnji čas.
Pokušala sam nekako manevrirati, ali on je jurio.
Udario nas je s tvoje strane.
Sve je u redu.
Zbilja.
Ničega se ne sjećam.
A…
kamo smo išle?
-Mama te vodila… -Ne vraćajmo se na taj košmar.
-Želim uzeti Ignacyjeve stvari. -Žao mi je.
Evo ih.
Provjerite je li sve tu.
To je sve.
Potpišite tu.
-Tu? -Da.
Karolina.
Oprostite. Poznajemo li se?
Pa, da. Bila si u sobi s mojim sinom Ignacyjem.
Bili smo često ondje s tvojom sestrom
i raspravljali bismo li vam puštali klasiku ili elektroniku.
Moj sin je bio divan dečko.
Vidimo se poslije.
Karolina?
-Dobar dan. -Dobar dan.
Hoćemo li početi?
Bio je predivan.
Oprostite.
Znaš li što se dogodilo sinu tog čovjeka?
Ignacyju?
Nije se probudio iz kome.
-Je li imao nesreću ili… -Ne, tešku upalu mozga.
Nije imao snage boriti se. Onda mu se stvorio edem.
Nije imao šanse.
Uključujem.
Sve u redu?
-Imaš sitnoga. -Imam nešto sitnoga.
Tu je negdje.
Dođi.
Hej!
-Hej! -Mislio sam da si već otišla.
-Hoćeš žvakaću? -Ne, hvala.
Šteta. Odlična je za puhanje balona, ali brzo izgubi okus.
Slušaj, ako želiš razgovarati…
Nakon ovoga možeš pasti u razna stanja.
-Upucavaš se ili nudiš zdravstvenu skrb? -Što ti je draže.
A sad moram ići.
Prestani!
Kako to da ti se upucavaju čak i kad si u komi?
Ne znam.
Hoćeš žvakaću?
Ne, hvala.
Turandot.
Janina Hass.
Prije tri godine išle smo na Madame Butterfly u Varšavu.
Jesi znala da se i ona tek probudila iz kome?
Strašna nesreća na skijanju.
VELIKI POVRATAK JANINE HASS
OD 16. TRAVNJA OPERA KATOWICE
-Hvala. -Hvala. Doviđenja.
Sve je u redu.
Da, znam.
Cure su te htjele posjetiti, ali liječnici im nisu dopuštali.
Zdravo, Pamćenje.
Hej.
-Hranila sam ga dok te nije bilo. -Vidim.
Strašno je tust.
Ako ne želiš, ne moraš uopće svirati.
O čemu govoriš?
Znam svirati, zar ne?
Ili sam i to sanjala?
Znaš svirati. Imaš jedinstven talent.
Možda samo treba vremena da ti se sve posloži.
Da se sjetiš.
Ljutila sam se što ne želiš svirati, a tako si talentirana!
Pravila si probleme mami koja je već toliko toga prošla.
I toliko ulagala u tebe!
I sama se čudim što ću to reći, ali…
budi blaga prema sebi.
Daj si vremena. Bit će bolje.
Što će biti bolje?
Pati…
Ne znam svirati.
Što ću reći curama?
Kako ću se vratiti u školu?
Osim sviranja nemam ništa.
Ne znaš da ne znaš svirati.
To se osjeti.
Sviranje mi ne dolazi prirodno. Mehanički je.
Sama si čula.
Očito mi se nešto loše dogodilo dok sam bila u komi.
-Januszewski je rekao da je sve okej. -Ništa nije okej.
Ne znam tko sam.
O čemu govoriš?
Ti si moja draga sestra.
Nebitno jesi li talentirana.
Sanjala sam da su mi učinili nešto u toj Drugoj šansi.
I dalje misliš na to?
Ne mogu zaboraviti.
Ne želim.
Znam kako će zvučati.
Ali…
Ondje sam se zaljubila.
Preko ušiju.
Ne.
Ne!
Ne.
Karolina!
Karolina, pomozi mi!
Sve što radim, radim za tvoje dobro.
Karolina!
JANINA HASS GLUMIT ĆE PRINCEZU U NOVOJ IZVEDBI TURANDOTA
-Dobar dan. -Dobar dan.
Trebam gospođu Janinu Hass.
-S kime imam čast? -Ja sam joj prijateljica.
Gđa Janina je na probi. Imate li dogovoreno?
Da. Imam nešto za nju.
Onda ostavite to ovdje, molim.
Ali obećala sam joj da ću joj osobno uručiti.
To neće biti moguće. Gđa Janina ne voli da je prekidaju.
Onda dobro. Pokušat ću poslije.
Da?
Da, naravno.
Što se događa? Falšaš.
Znam.
Ne brini se.
Treba ti vremena.
Davno smo ustanovili da nije tako lako vratiti se u formu.
Da, znam.
Čekaj! Ovdje je prevruće. Ti sviraš prebrzo.
Pričekaj trenutak.
Oprosti.
Ti meni oprosti.
-Pokušajmo opet. -U redu.
Magda?
Gđo Janina.
Ja znam zašto ne možete pjevati.
Tko ste vi?
I ja sam bila u komi.
I sad ne znam svirati klavir, iako sam prije znala.
-Ne ometajte nas. -Izbaci je.
Zbilja me se ne sjećaš?
Izbaci je, molim.
-Idite. -Bile smo skupa u Drugoj šansi.
-Molim vas, idite. -Magda!
Molim vas, otiđite. Vidite da…
Magda.
Molim vas, idite.
Oprostite.
Je li sve u redu?
Pričekaj.
Čekaj!
DRUGA ŠANSA
Ovo nam je posljednji susret.
-Sretno. -Hvala.
Halo?
Imaš auto?
-Hej. -Hej.
Moraš mi pomoći.
Super da si nazvala.
Obećavaš da ćeš me shvatiti ozbiljno?
Moram ići onamo.
Tako je izgledala Druga šansa. Ondje su me držali.
Držali?
Da, kad sam bila u komi.
Ali kad si bila u komi, bila si u bolnici, Karolina.
Janek, molila sam te.
„Obiteljski posjed profesora Tanatowskog, na kojem je primao… pacijente.“
„Zygmunt Tanatowski,
čuveni specijalist i pionir liječenja afazije i amnezije,
psihijatar, neurolog, medij…“
Odvezeš me onamo?
Sada?
Sada.
Što je? Trebate pratilju?
Upadaj.
Bolje da je važno. Ako mama sazna da opet markiram, pošizit će.
Brzo ga natankam i vratim se.
-Dobar dan. -'Dan.
Devedeset pet. Do vrha, molim.
Vidjela sam ovo mjesto u snu.
Ne mogu vjerovati što se događa. Apsurdno!
I on, doktor, dopušta da sve to radiš?
Jako se pali na tebe.
Pati, vjeruj mi.
Danas sam srela ženu koja je sa mnom bila u Drugoj šansi
i također izgubila talent.
-Ona mi je dala ovu knjigu. -Ubit ću se.
Očito si jako udarila glavom.
Moji su prijatelji možda ondje.
-Možda je Adam ondje. -Karo.
Tražiš tipa kojeg si sanjala, kojeg nitko drugi nije vidio,
sa stvarnim i fora tipom, koji je lud za tobom.
Nenormalno!
Dozivala si me kad sam bila u komi.
Za tvojim sam glasom išla.
Zašto si odjedanput tako racionalna?
Zabrinuta sam za tebe.
To što si čula moj glas u komi
ne znači da postoji paralelni svijet.
Debussyjev „Clair de Lune“.
-To si mi puštala dok sam bila u komi? -Da, to.
No to nije filozofija. To ti je omiljeno djelo, znaš ga napamet.
Pitam se sjećaš li se koju sam ti školsku lektiru čitala.
San Ivanjske noći.
Idemo, dame.
Da?
Dobar dan.
Mi smo studenti povijesti umjetnosti i rado bismo obišli palaču.
Puno smo čuli o njoj.
Ovo je privatni posjed. Nema obilazaka.
Znam, ali došli smo skroz iz Katowica.
Molim vas, pustite nas.
Dobar dan.
-Dobar dan. -Dobar dan.
Dobar dan.
Edyta Tanatowska.
Karolina Winiarek.
-Patrycja Winiarek. -I Janek Brzozowski.
Edyta Tanatowska.
Dobro došli.
Oprostite što sam bila gruba,
ali, kao što vidite, renoviramo.
Imam posla preko glave.
Palača je sagrađena u prvoj polovini 19. stoljeća.
Želimo joj vratiti prijašnju slavu.
Nije renovirana 80 godina.
Namjeravamo uskoro ovdje otvoriti pansion.
Želimo pokriti troškove palače.
Ovakva je kuća prevelika samo za mene i moju kćer.
Ovuda, molim.
Od početka 20. stoljeća
posjed je pripadao obitelji moga bivšeg muža,
profesora Tanatowskog.
Dao mi ju je pri rastavi.
-Je li istina da je u parku grob? -Jest.
To je grob jedne nasljednice.
-Aniele Tanatowske. -Mislite, Ariele?
Aniele.
Zato se palača zove Anielin.
Ja i muž odlučili smo tako nazvati svoju kćer.
U njezinu čast.
Je li ovdje kad bila bolnica?
Ne, koliko znam, nije ovdje bila bolnica.
No muž je dovodio pacijente na nekoliko dana terapije.
Pacijente koji su patili od gubitka pamćenja.
-Onda su ovdje boravili pacijenti. -Povremeno.
Ali to je bilo davno.
Čaja?
Imate goste?
Iznajmljujemo onaj dio posjeda privatnom vrtiću.
-Moramo od nečega živjeti. -Jasno.
Zapravo, to je sjajna ustanova.
Cilj je otkriti djetetov talent u najmlađoj dobi
i njegovati ga.
Roditelji dolaze ovamo izdaleka. I moja kći ide onamo.
Ali s njom nije baš lako.
Evo je.
Zdravo, ljepotice.
Od rođenja je jako zatvorena u sebe.
A i mislim da je od oca naslijedila anarhističku prirodu.
-Ima slušalicu. Slabo čuje? -Ne.
Katkad im puštaju nešto dok spavaju.
Moderne metode stimulacije mozga.
Tomatisova metoda?
Ne, to je nešto drugo.
I mala Tanatowska je bila u mom snu.
Mislio sam da ću moći odahnuti.
Ali sad ti moram preporučiti profesora s faksa.
-Jako je dobar psihijatar. -Opet tvoj liječnički glas razuma!
A mislila sam da si kul.
Slab sam na tebe.
Došao sam jer se brinem, da ti dokažem da se varaš.
Ali sve dublje kopaš, što upućuje na paranoidnu shizofreniju.
Ali nije li vam to čudno?
Probudim se iz kome, izgubim talent,
a isto se dogodi Janini Hass?
A ovdje je rasadnik mladih talenata, koji plaćaju njihovi bogati roditelji.
Nisi rekla da si talentirana.
Sviram…
Točnije, svirala sam klavir.
Zna improvizirati po sluhu, skladati…
Mrzila sam je zbog toga.
U redu je.
Sad jedva čitam note.
Žao mi je.
Nisam imao pojma.
Ali to se katkad dogodi nakon ozljede.
Nakon traume mozak može izbrisati neuronske veze
koje smatra povezanima s nesrećom, da se ne ponovi.
Zato se nekad sportaši, iako su zdravi,
ne mogu vratiti u formu.
Je li tvoja nesreća nekako povezana s tvojim talentom?
Kako to misliš?
Nije da sam pala s klavira.
Znam, ali sjećaš li se kamo si išla kad se dogodila?
Mama te vodila na audiciju za talent show.
Nisi htjela ići. Svađale ste se.
Zapravo, prije nesreće prestala si vježbati.
Svađala si se s mamom zbog svega.
Evo ti odgovora.
Ako se želiš opet naći s luđakinjom,
ali bez cijele Prstenove družine,
voljela bih to.
Onda bih i ja.
Onda…
Nazvat ću te.
Dobro.
Dobro došla, dobro došla, dobrodošlicu ti želimo
Dobro došla, dobro došla, dobrodošlicu ti želimo!
-Jeste li napušene? -Ne, samo sretne.
Htjele smo ti doći, ali mama je govorila da nisi u formi.
Počela sam tražiti novog pijanista.
Nadam se da te ta koma nije poremetila.
Jest.
Idemo.
-Stavila si to na TikTok? -Jasno.
Karolinin veliki comeback!
Vokalna je tehnika u četvorci.
Idem poslušati.
Ne čekajte me.
-Čudno se ponaša. -Da.
Dobro, idemo.
Adame?
Hej! Zdravo!
Mislila sam da te neću više vidjeti.
Isuse, bojala sam se da su ti nešto učinili!
Ja se ne zovem Adam.
Adame, ali…
To sam ja.
Julka.
Karolina.
Ksawery.
Zamijenila si me s nekim.
Vidimo se.
Zaista te se ne sjeća.
Radije i ti njega zaboravi.
Jebem ti mater!
-Karolina, imamo gošću. -Ne sada, mama.
Dušo.
Htjela sam te upoznati s nekim. Ona je psihologinja.
Išla sam joj dok si bila u komi.
Ne trebam pomoć.
-Što je bilo, bilo je. -Dušo.
Mogla bi ti vratiti samopouzdanje u sviranju.
Dobar dan, Karolina.
Ostavit ću vas nasamo.
Dušo, bolje da razgovarate nasamo. Bit ću u kuhinji.
Hvala.
Rekoh da imamo puno zajedničkog.
A sad imamo i zajedničke neprijatelje, i to vrlo moćne.
Adam me nije prepoznao.
Zašto me Adam nije prepoznao?
Pobrinuli su se da se ne sjeti.
Ne zna da je bio u Drugoj šansi. Zapravo se zove Ksawery.
I Piotrov je sin.
Zašto ste odabrali baš mene?
Jer si posebna.
Ali nisi jedina.
Takvih programa u svijetu ima… na desetke.
Programa?
Kakvih programa? Čemu to?
Radi budućnosti. Sve se radi za bolje sutra.
Oduzeli ste mi talent radi budućnosti?
To nije najviša cijena.
Da.
Szymon je platio višu.
Nikakvo iskustvo, čak ni ono najgore, nije potraćeno.
Mogu ti pomoći da ti se vrati talent.
-Vi ste čudovište. -Ne.
Samo sam jednako ambiciozna kao ti.
Iza, Paweł, Milena. Svi su oni još ondje, zar ne?
Vjerojatno, ali ne radim više ondje.
I završit će kao Szymon?
Ti i Magda uspjele ste pobjeći jer ste se borile do kraja.
Moramo se vratiti onamo.
Moramo ih izbaviti odande.
Moram se vratiti onamo. Razumiješ?
I ti mi moraš pomoći.
Duguješ mi to.
Naravno.
Mogu ti pomoći da izbaviš prijatelje,
ali…
Moraš mi vjerovati.
Hoćeš mi vjerovati?
Prijevod titlova: Vojmir Špoljarić