ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
МИНУЛОГО РІЗДВА
Просто я…
суцільний набір ляпів,
і є імовірність, що я все зіпсую.
Я маю дещо сказати.
Скажи щось. Минуло кілька годин.
Я була сама, а тепер у мене стосунки, і я стала мачухою -
і все за один вечір.
Сьогодні ми вирішили всі наші проблеми.
Не будемо поспішати.
Ми ще не раз через це сваритимемося.
Так, без сумніву.
Це лише перший раунд.
Тобі подобається?
А якщо я зіпсую твою дитину своїми ляпами?
Чорт, і тобі доброго ранку.
Це раунд другий.
Не зіпсуєш.
Ходи сюди.
Принаймні не навмисно.
Я серйозно.
Я кохаю тебе.
Зі всіма ляпами.
Кає, діти все міняють.
Обіцяю тобі від щирого серця.
Це нічого не змінить.
Ясно?
Як її звати?
ЦЬОГО РІЗДВА
-Ти мене, бляха, кинув. -А що я мав робити?
Не знаю, вислухати мою версію, дати мені пояснити
або відвезти до довбаного дому.
Я мав відвезти додому Лулу.
Що мені сказати мамі Лулу? О ні, моїй дівчині стало нудно…
Що?
Моїй дівчині стало нудно на сімейній вечері, і в результаті бабуня померла?
Коли ти так кажеш, я наче скоїла вбивство.
Не так голосно, розбудимо дитину.
Це все, що тебе турбує?
Ти мене хоч бачиш?
Я бачу жінку, яка відмовляється рости.
Рости?
Ти обіцяв, що нічого не зміниться.
Не я заявилася з неочікуваною дитиною,
і не я просила їхати через усю країну в довбану Преторію,
бо 13 років ти мав випадковий секс і не вдягнув презерватива.
Якщо ти цього не розумієш…
це кінець.
Ми поховаємо мою маму Естер
Нондондолоза-Твала біля її коханого,
мого батька,
покійного Вусімузі Твали-старшого.
Влаштуємо невеличку сімейну церемонію і проведемо її в останню путь
у Квазулу-Наталі в суботу.
Сімейні збори завершено.
Чекай, тату. У суботу Різдво.
І наша перша річниця шлюбу.
І перше Різдво Шаки.
Так, і похорон моєї мами… теж уперше.
Сумніваюся, що мої зможуть приїхати на похорон у КЗН на Різдво.
Мало хто приїде на Різдво.
Вона ж не з багатьма була знайома.
Тільки зі всією Жіночою лігою.
Очолювала громаду методистської церкви.
Село її любило, як рідну…
Хай там як, я знаю свою маму.
Вона моя мама, і я знаю, чого б вона хотіла.
Вона б хотіла чогось невеличкого й простого, бажано менше людей.
-Без знімальних груп? -Ні. Чому ми це обговорюємо?
Я сказав, що збори завершено.
Скажу ще раз. Збори завершено.
-Ма? -Чекай.
-Нічого не вийде, у нас річниця. -Вусі!
-Що тато робить? -Я не… З мене досить.
ЛИШЕ В ЗМІННОМУ ВЗУТТІ
Так! Ні!
Я виграю. Ви впадете!
Тату, ходімо додому.
Чому? Ми розважаємося. Що таке?
Соромити мене - такі в тебе розваги?
Гаразд. Я знаю.
Укладемо парі. Якщо я виб'ю страйк, ми залишимося.
А коли я виб'ю страйк, ми підемо додому.
-Добре. -І ти поговориш з Ті.
Нам з Ті нема про що говорити.
Що ж, поїхали.
Ні, та що ж це!
Що це таке!
Тату, це краще, ніж кричати на кеглі.
Добре, зіронько,
це справи дорослих. Ти ще надто юна.
Іди. Твоя черга.
Власне, тату, мамі дуже важко зберегти стосунки.
Вона нічого не втрачає.
Так, але все починається добре, поки чоловік не зустрічає мене
і не стикається з реаліями побачень з дітьми.
Чоловіки часом такими бувають.
Знаєш, хто не такий?
Тумі.
-Зараз її нема. -І хто в цьому винен?
Що?
-Як? -Можемо піти додому?
Ти дуже розумна, як на дитину.
У твоєму віці я думав лише про дівчат, цицьки й…
Я забороняю тобі розмовляти з хлопцями твого віку!
Стук-стук.
Вітаю.
По-перше, я щиро прошу пробачення.
Мені дуже шкода, що вчора так сталося.
Скажи мені, твої вибачення воскресять бабуню?
Я не про це кажу.
Ти така…
Будь ласка. Прошу вас.
Просто за кілька хвилин до…
Привіт…
За кілька хвилин до того, як бабуня врізала дуба…
Тобто, ні…
За кілька хвилин до смерті бабуні в результаті природних причин
вона дала мені цього листа, адресованого комусь у Дурбані.
Хтось щось про це знає?
Я знаю лише,
що якби ти залишила мою маму в ліжку,
ми планували б Різдво, а не похорон.
-Ну… -Тому послухай мене уважно.
Тобі більше не раді в цьому домі.
Я забороняю тобі приходити на похорон
і будь-куди, де є моя рідня, назавжди.
-Назавжди? -На віки віків.
-Б'юті? -Ма?
-Прибери сміття своєї рідні. -Так, ма.
Перепрошую.
Але ма, подивіться на цей лист.
Чекай, Б'юті, дозволь…
Сором який.
Мало, що тебе ненавидять, ти й мене за собою тягнеш.
Ні, звинувачення не відішлють цього листа в Дурбан.
До біса. Спали його! Забудь про Дурбан.
Просто забий.
Цього разу все інакше.
Не з тобою.
Бабуню Твало, я старалася.
-На Різдво? -Так.
Шадраку, де гроші, які ти мені винен?
Я чув, що ти тепер багата.
Ґрейс мені не казала…
що ти отримала пенсію.
Візьми трохи грошей з червоної каструлі й заправ машину.
Ми їдемо в Дурбан.
-Ми? -Будеш знати.
Ти теж, Ґрейс.
Я? Ні.
Якби ховали Вел чи Вусі, зрозуміло,
та пертися в Дурбан заради бабуні, якої я не знала? Я не їду!
Ви подумали, що Б'юті там сама-самісінька?
Ми їй потрібні. Усі ми.
Ти пішла б на похорон Валенсії?
Сам сатана не пішов би.
Шадраку, заправ машину.
Дурбан…
Дядьку!
Так, дядьку.
Хлопче, нарешті ти вирішив вчинити правильно.
-Так. -Діні!
Дінео!
Ходи сюди. Бог почув твої молитви.
Тебе всі сусіди чують, Шадраку.
Представляю тобі нового зятя.
-Чого ти кричиш? -Давай сюди.
Давай листа.
-Листа? -Шадраку, впусти вже його.
Дядьку, немає ніякого листа.
От халепа.
Коли твої дядьки прийдуть на розмову,
нагадай їм, що саме ти все зіпсував.
Заходь і не базікай.
Пробачте, дядьку.
-Привіт, ма. -Привіт, Кає.
-Як ви? -Добре, а ти?
Добре.
-Ма, Тумі вдома? -Поїхала вранці. Я думала, вона з тобою.
Ні, вона не приходила.
Тоді де ж…
Два виходи над крилами й два позаду.
У разі розгерметизації салону літака
опустяться кисневі маски.
Одягніть маску на рот і ніс, ось так.
Пристебніть ремінь,
вставивши плаский кінець у пряжку до клацання.
Більше ніколи нічого не обіцятиму тому, хто помирає від раку.
Кохана?
Я знайшов. Наш малюк сп'яніє від такої кількості суміші.
Поганий приклад, знаю… Йому знадобиться реабілітація.
-Господи. -Чорт, що робити?
Перепрошую, чому дитина…
Що це таке?
Лідія пояснить. Вона просила купити.
Лідіє, поясни ма.
-Ма… -Що?
Шака відтепер буде на суміші.
Чому ти не слухаєш, що годування грудьми найкраще?
Розумію ваші побоювання.
Але це те саме. У суміші є всі вітаміни й мінерали.
Наче грудне молоко в банці.
Слухай сюди, Твала годують грудьми.
Поглянь на нього.
Він гарний і сильний.
Я годувала його грудьми до шести років.
Візьми.
Чому залишив дитину біля дверей?
-Що з тобою? -Вибач, просто…
Я був… Гаразд.
Принаймні тепер вона знає про суміш.
І ти дозволив мамі так зі мною розмовляти?
Облиш, вона стара жінка і вперше бабуся.
Ділилася своїм досвідом.
Ні, Тембо.
Ні, ця особа робить моє перебування в цьому домі нестерпним.
Ти цього для мене хочеш?
Добре, я знайду нам інше житло.
Ми житимемо деінде. Побачиш.
Так, авжеж.
Шаку ми відлучили від грудей,
а от ти досі смокчеш.
Так, шефе, це я. Я дзвоню щодо невеличкої особистої позики.
Алло?
Вусі Твала.
Ти знаєш інших Вусі?
Міністр внутрішніх справ.
Керівництво.
Шановний…
Перепрошую,
що не прийняв запрошення на чай.
Але я буду в Квазулу-Наталі у вихідні…
і подумав…
Алло?
Слухай, Ґіґсе, ти мусиш мені допомогти.
Але твоя дружина не така сварлива, як моя.
Ґіґсе!
Алло?
Дістала політика? Реєструйтеся і голосуйте…
Зараза!
Веселого Різдва нам.
Комісійні!
Пробачте. Спробую ще раз. Відхилено.
-Спробуйте. -Так. Звісно.
Транзакцію відхилено. Може, спробуєте іншу картку?
Візьміть цю.
Так, і цю транзакцію відхилено.
А що це за…
код помилки 51? Що це?
Недостатньо коштів.
Тож…
І ні, ми не відкладаємо речей.
Далі.
Не підчепіть її безгрошів'я.
Пробачте, це все.
Я сам. Не хвилюйтеся.
Тату, хіба тобі можна пити?
Нащо помирати нещасним? Краще вже задоволеним.
Ти не помреш, тату. Ти борець.
Ні, я борець, але…
державні лікарні - це квиток в один кінець на той світ.
Ти про що?
Операцію знову відклали.
Поки її зроблять, я вже буду з Ісусом.
Підемо в приватну лікарню.
Ти бачила, де я живу…
Я не Твала.
А якщо я знайду гроші?
-Я не хочу брати в тебе гроші… -Дурниці!
Це буде різдвяний подарунок.
І оскільки надія є…
Ось так.
Вусі!
Код помилки 51.
Що?
-Недостатньо коштів, Вусі. -Недост…
-Я не знаю, про що ти. -Спробуй ще раз.
Я збирався сказати.
-Та не хотів завдавати болю. -Спробуй.
У мене роман.
Якщо вже брешеш,
хоч правдоподібно.
Виходь.
Наші рахунки заморозили. Ясно?
-Чому? -Люди різне говорять.
Вел, що менше знаєш, то краще.
Це може бути серйозно. Серйозніше за скандал з Ґупта.
Вусі, коли ти збирався сказати?
Після того, як у газеті з'являться наші знімки?
-Тоді? -Ні.
Хоч під мене копає податкова ПАР і слідче управління, та я не винен.
Тому я не хотів нічого казати.
Розумієш?
Добре. Вусі, скажи мені правду.
Тому ти продав наш дім і забрав «Мазераті»?
А цей дім?
Шість місяців оренди.
-Усе буде добре. -Не буде.
Ми бідні. Будемо як Селло.
Ні, не будемо. Ми не такі, як Селло. Ми не такі бідні. Ми бідні, але…
лише доки…
Слухай мене. Ані слова. Це між нами.
-Ясно тобі? -Так.
Тільки один маленький нюанс щодо похорону мами:
він мені не по кишені.
Може, нам сини допоможуть.
-Час їм дізнатися про чорний податок. -Ні.
У Сібусісо свої проблеми, а Темба…
Хочеш, щоб у Темби був зрив?
Ні.
-Хіба що… -Що?
Кажу тобі, є лише один спосіб упоратися з цим похоронним жахом -
хильнути до поминок.
-На поминках уже запізно. -Так, брате.
Цим я зараз і займаюся.
Глянь.
Його називають «невидимий поп-корн».
Усяку подію перетворить на розвагу, навіть похорон. Запалимо!
Так.
-Наркотики, Ґрейс? -Боже.
Серйозно? Наркотики?
Хочеш, щоб Дінео почула?
Я трішечки підсиплю.
Це неправильно.
Ми їдемо на похорон старої жінки.
Це неправильно всіма мовами. Неправильно!
Коли в Дурбані стане нестерпно…
не приходь до мене. Не смій.
Що тут відбувається?
Що це з Шадраком?
Мабуть, щось із Соковитиком.
Річард із клубу «Пиріжечки», Мкізе!
Ми вже не кладемо Біблій у номери,
але коли дуже треба…
Ні, усе добре. Про це дбає моя мама.
Я мушу знайти це місце.
Я мушу все виправити.
Річард Мкізе - справжнє чудовисько.
-Ви його знаєте? -Чула.
Дякувати Богу, ми не зустрічалися.
Що? Хто він?
Славнозвісний гангстер.
Гангстер? Ні.
-Ви, мабуть, помилилися. -Маю надію.
Але якщо підете в клуб «Пиріжечки»,
раджу засвітла, дорогенька.
-Чому? -Більше свідків.
Додаткові очі.
У що я в біса встрягла?
-Сину… -Так, ма?
Тато не хотів казати…
Твоя мама не хотіла, щоб ти знав,
але твій брат…
…зробив велику…
…пожертву на похорон бабуні.
Правда?
-Скільки? -20 000 рандів.
-Ого. Сила фунта. -Правда, чудово?
Я знаю, що він хотів дати більше, але з дитиною
його витрати зросли, це важко.
-Але 20 000 рандів - це багато, тату. -Правда?
Темба не в фунтах заробляє. Стерлінгах.
Мабуть, я теж докладу.
Ти такий молодець, сину. Дякую. Скільки?
-Мабуть, 10 000. -П'ятнадцять.
А скільки додасть Лідія?
Добре, я дам і за Б'юті.
Молодець, хлопче.
Тобто, чоловіче.
-Так. -Гаразд.
Вийшло?
Повірити не можу, що обдурив сина.
-На гроші. -Це для вищого блага.
Ні…
це так легко, чого ми раніше не додумалися?
От чорт.
А він що тут робить?
Не знаю, але…
Якщо думаєш, що в нас проблеми з похороном,
хай-но він дізнається, що ми банкрути.
Ні, не кажи йому.
Іди.
Сіє, чого ти приїхав? Так далеко від Дурбану.
Краще б подзвонив. Я б сказав, що потреби нема.
У нас усе під контролем. Усе добре.
Чого ти хочеш?
Я хочу впіймати мамин дух.
Покажи мені, де саме вона померла, Мавррре.
Чого стільки драми? Ти про що?
Вона не тут померла. Мамин дух тут не застряг. Сіє?
-Що ти робиш, Сіє? -Мамо.
Я тут, ти в безпеці.
Це я, Сіябонга.
Я заберу твого духа додому.
До твого справжнього дому.
Далеко від цієї буржуазії і білих людей.
Це смішно.
-Смі… Смішно? -Так.
Це ти смішний. Відрікся від коренів.
Ма була б розчарована.
Ну й добре.
Я вибачуся на похороні в суботу.
-У п'ятницю, бо в суботу - Різдво. -У суботу.
Ми не можемо ховати маму на Різдво. Хто прийде?
Знаєш що?
Це не обговорюється. Субота.
Гаразд.
Але знай, я вже обдзвонив усіх живих членів клану Твала,
написав усім прихожанам з її церкви
й відіслав «передзвоніть мені» усім твоїм товаришам.
До речі, у мене закінчилися гроші на рахунку.
Знаєш що?
Як старший брат кажу тобі,
що я вже все вирішив.
Старший.
Первороджений.
Краще б ти народився мертвим, бо мама біля тебе померла.
-А ти, звісно, хороший, Сіє. -Так.
І де ти був,
коли старший брат за все платив?
За лікування мами,
і саме я плачу за церемонію поховання,
поки ти вдаєш, що знаєш, що робити з цією штукою.
Ма!
Що ти наробив?
-Ти мене по лиці вдарив? -Так.
-Я тебе вилуплю. -Ні.
-Побачиш. -Ану.
-Що це там? -Що?
Не чіпай мене.
Я тебе вилуплю. Відпусти мене.
Гей, ви двоє!
-Що ви робите? -Він почав.
Ви застарі для такого. У нас траур.
Вам має бути соромно.
Скажи йому, що похорон у суботу!
-Тоді хай сам скаже тітці Пруденс. -Кому?
Пруденс?
Вона вже готується.
Тітці Пруденс.
-Тітці Пруденс? -Так.
Ходімо.
Так, іди.
-Я тебе вилуплю. -Вусі! Сіє!
Пруденс.
Чому люди тратять стільки грошей на мертвих?
Не знаю. Допомагає пережити втрату.
Хіба не краще зосередитися на допомозі живим?
Так.
Татові потрібні гроші на операцію.
Звісно, Б'юті.
Не будь таким.
Цього чоловіка ніколи не було поруч,
а тепер він раптом просить милостиню?
Добре, забудь.
Гаразд.
Я заплачу за консультацію в іншого спеціаліста.
-Добре. -За консультацію.
-Добре? -Так.
Може, після всього
ми теж до декого звернемося?
Б'юті,
далі так не можна.
Алло?
Ні, я бачила її ще як вранці.
Не знаєш, де вона може бути?
Вона була тут, казала щось про лист.
-Боже мій. -Що?
Як швидко ти доїдеш у Дурбан?
22 ГРУДНЯ - 2 ДНІ ДО ПОХОРОНУ
КЛУБ «ПИРІЖЕЧКИ»
Вітаю.
Це єдиний клуб «Пиріжечки» в Дурбані?
В еТеквіні?
А ти чого очікувала?
Я думала, це пекарня.
Пекарня…
Булочок тут багато.
Я…
Так.
Я шукаю Річарда. Тут написано «Річард».
Так, Річард Мкізе.
Пан Мкізе.
Так, пан Мкізе.
Він тут…
але до кінця свят проб не буде.
Проби? Ні.
Я не на проби.
Ясно…
Ти на роботу прибиральницею.
Іди за мною.
То ось які пиріжечки.
Зачекай.
Я буду тут.
Ґрейс, ні.
Що?
Вона всю дорогу до Дурбана слухатиме госпел.
Що? Госпел?
-Дурня. У чиїй машині? -У твоїй.
-Хто за кермом? -Ти.
-Із чийого радіо? -Твого.
-Не дозволю. -Поїхали.
Сунься.
Ґрейс, що це ти натягла?
Ми їдемо на похорон, а не на гулянку. Не їж булочок.
Послухаємо госпел.
Поїхали.
Ми готові. Поїхали, Шадраку.
О так, він гангстер.
Чим, бляха, займалася ця жінка?
Коліна без шрамів.
Схоже, ти ніколи не драяла ґанків.
-Виведи її через чорний хід. -Ні! Не треба.
Не вбивайте мене. Мене прислала бабуня Твала.
Як вона?
Не віриться, що це може бути наше останнє Різдво тут.
Ти про що, тату?
Ні, просто ми з татом шукаємо новий пляжний будиночок.
-Так. -Кращий за цей.
-Більший. Крутіший. -Саме так.
-Так. -Гаразд.
Кохана, принеси Шаку.
Що з тобою?
Я не бачив, що він позаду мене.
Відтепер я сама всім займуся.
Ти все псуєш.
Тримай Пруденс і брата під контролем.
Зрозумів, капітане.
У нас 15 хвилин.
Треба їхати в бабусин дім, щоб готуватися до похорону.
Ми вже втратили день.
«ПИРІЖЕЧКИ»
І коли похорон?
Мене Твала не інформують.
Та й мої рідні теж.
Нам треба негайно туди піти.
Нам?
Ні, пане. Я доставила лист, а тепер піду геть…
Півень прокричить - сонце встане.
Тумайзо,
треба йти.
Це питання життя і смерті.
Ходімо.
Добре.
Не дратуйте мене, ще нічого не готово.
Ви давно мали закінчити.
Ви прийшли до мене, щоб допомогти, а досі нічого не зробили.
Не дратуйте мене.
Сібусісо, швидше.
Поквапся, Б'юті.
Не квап дітей.
Будь ласка. Я ж казала.
-Швидше. -Ви спізнилися.
Пробачте, тітко. Ми приїхали, щойно змогли.
Мені байдуже.
Тіло буде тут завтра, а ще стільки всього зробити.
Усюди безлад, а ви щойно приїхали.
Я вже всім роздала завдання.
-Серйозно? -Так.
Хто сьогодні готує для гостей?
Це в нас траур, хай приходять ситі.
Сія правду казав.
Йоганнесбург вас змінив.
Ви думаєте, що ви білі.
Забули свої традиції.
Що смішного?
Слухайте уважно, ви на кухню.
Ідіть мити посуд.
І не забудьте, що завтра
ви будете зі мною обмивати тіло.
Бабуню…
Я б краще зайнялася декором, квітами, наприклад.
Ти хто?
-Мабуть, нова наречена. -Так.
Слухай, нова невістко, будемо сподіватися, що вона
не зіпсувала тебе в тому Йоганнесбургу.
Ні.
-Вона вже така прийшла. -Мамо!
А тепер скажіть мені, хто вибиратиме надгробну плиту?
Надгробну плиту? Уже? Вусі!
Я про це й кажу. Ти нічого не знаєш про нашу сім'ю.
Ми думали, що надгробна плита потрібна пізніше.
Краще швидше. Так ми потім заощадимо.
Може, заощадимо зараз?
Годі балачок.
Зачекаємо, поки приїде Сія, щоб вибрати надгробну плиту.
Ви ще тут? Бігом.
Агов!
Боже милостивий.
Пробачте, бабусю.
Перепрошую.
Гаразд. Бувай, Шако.
-Слухайте, ви двоє. -Так, бабусю?
Ідіть і виберіть найбільшу корову.
Таку, якою б пишалася моя сестра Естер,
якби була ще жива.
-Ясно вам? -Так.
Беріть найхудішу.
Що ти сказав?
Оскільки вона схудла,
я думав, що й корова має бути худа.
Стули пельку.
Слухай сюди, найстарша дружино,
ти маєш знати своє місце.
Іди в спальню й сядь на матрац.
-Я так хочу. -Тітко Пру…
Я посиджу на матраці,
але, може, краще допоможу по господарству.
Що ти можеш?
З тим своїм макіяжем і накладними віями?
Боже милостивий.
Ти!
На матрац.
Далі мені не можна.
Мені тут не раді.
Мені теж.
Ви про що?
Тумайзо, той, хто завжди в дорозі, ніколи не будує хижі.
Місію виконано.
-Не кричи на мене. -Ой, пробач.
-Я кричатиму. -Ти завжди кричиш на мене.
Запхав мене в машину без ременя і кондиціонера.
Ти її не ремонтуєш. Знала б, їхала б на автобусі.
Ти хотіла їхати безкоштовно.
Брате, коли я перевдяглася?
Забула, що ми зупинялися на заправці, й ти перевдяглася?
Ти думаєш, що це гулянка? Ти всю дорогу реготала.
Ти здуріла?
Не кричи.
Куди ти тягнеш цю ковдру?
-Не кричи на дитину. -Яку дитину? Твою?
Он що з нею робить тутешня спека.
Дінео зрозуміє, що ти під кайфом.
Сиди тут.
Нічого не їж.
І не говори ні з ким.
Вітаю.
-Вітаю, Звіде. -Хто це?
Кузен Алфеуса.
Вусімузі. Сіябонго.
Що тебе сюди привело?
Смерть не стукає у двері.
Нам не потрібні проблеми. Тут жінки й діти.
-Він неозброєний. Я ним займуся. -Бери його.
У нього пістолет!
Твоя мама прислала Тумайзу із цим.
Тумайзу?
Тумі!
Чому вона ховається?
Тумі!
-Ґрейс? -Тумі!
Агов, Тумі.
Граємося в хованки.
-Іди геть. -Ні!
-Ґрейс! -Брате, це Тумі!
Я ж просив сидіти на місці, нічого не їсти
й ні з ким не говорити.
Віддай мені кепку.
Ходімо.
Ґрейс, ходімо.
Шадраку, що це з тобою і Ґрейс?
Тумі!
Я ж просив
тримати свою невдаху-дочку подалі від моєї сім'ї!
Тумі тут нема.
Шановний міністре…
Так, Тумі тут нема.
Тумі там.
-Де ти бачиш Тумі? -Годі, Ґрейс.
Де ти її бачиш?
Вона тут!
Бачите?
-Бачите? -Виходь.
-Що я казала? -Помовч.
Я знав, що ти ненормальна, але це просто жорстоко.
Нащо ти привела цього чоловіка?
Сіє, тихіше.
Слухайте…
Я робила те, що просила бабуня Твала.
-Пішла ти! -Не говори так з моєю дочкою.
Не кажи «пішла ти».
Досить уже.
Моя Естер була й досі є коханням мого життя.
-Боже. -Що каже цей чоловік?
Цього я не передбачила.
Це неправда.
Він божевільний.
Вона просила її кремувати.
-Боже милостивий. -Розумієте?
Звідки ти це взяв? Ти здурів.
Звідки ти це взяв?
Бачиш, хлопче…
Бачиш, хлопче, коли танцюєш з дияволом…
Будь ласка.
…готуйся горіти.
Пане, що б сказала бабуня Твала про вашу поведінку?
У всьому винна ваша дочка.
-Тумі невинна. -Так!
Я лиш хотіла вшанувати бажання вашої мами.
-Я не знала, що вона вулична… -Пішла ти.
Що ж, не буде кремації - не буде похорону.
Мою маму не спалять. Це не по-нашому.
Я тобі дещо скажу, хлопче.
Людина, яка не поважає океану,
завжди тоне в калюжі власних жалів.
Тумайзо, ходімо.
Розійдіться.
Ходімо.
Пробачте, я…
Чесно, я не знала, що так буде.
Мені шкода.
Пішла ти.
Тумайзо!
Ходи.
Що?
Хвилинку…
Ми її спалимо раз.
А коли вона потрапить у пекло, то там горітиме вдруге.
Ґрейс.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин