ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
20 ГРУДНЯ
Судячи з виразу їхніх облич…
цього Різдва буде два похорони.
12 ГОДИН ПЕРЕД ТИМ
Згинь, бляха, гівнюк ти малий!
Подумки, Тумі. Подумки.
Привіт.♪
Привіт, коханий.
Слухай, такі справи,
Лулу знову хоче піти на атракціони.
Правда?
-Так. -Вона хоче? Не ти?
Так.
-А що? -Нічого.
Зроби собі сюрприз. Зміни щось, розважся.
Тобі ж весело? Ми розважаємося.
Досить з мене сюрпризів на один рік. Останній був…
Зіронько, тобі весело? Весело, так?
-Так. -Так.
13-річна донька.
Тату, я казала, що Тумі не хоче.
-Ні, усе добре. Я піду. -Він і тебе змушує?
Це наш перший грудень разом,
тому відриваймося на повну. Буде весело.
Розваги чекають.
Боже мій. Ви так гарно заплели дочку.
Ви так мило сплутуєте волосся і…
Можна торкнутися?
По-перше, вона не моя дочка.
Очевидно, презервативи не його варіант.
І ще, Карен. Не будьте з тих. Не робіть так.
Мене звати Сара.
Як скажете, Карен.
Так! У нас вийшло.
Пропозицію прийняли. У нас буде новий дім.
Басейн і чотири спальні! Так.
А навіщо нам стільки місця?
-Щоб вистачило для всієї сім'ї. -У тебе є ще таємні діти?
-Так, тату, але це ж не Преторія. -Вона тямуща.
Слухайте, буде круто. Дім, ми, ми сім'я.
Ходи сюди. Підійди. Ну ж бо…
Це і є «довго й щасливо».
Та пішов ти!
-Стеж за словами. -Ходімо краще.
Нам ще до барбекю готуватися.
Так, ходімо.
Позичте хтось шампунь.
Що-що?
Дайте шампунь. Ми із Соковитиком хочемо скупатися до барбекю.
Божечки. У моєму домі?
Ми витерли ноги, перш ніж зайти.
Боже милостивий, Шадраку.
Тобі ще не набридло соромитися із цією твариною?
Годі вже.
Валенсія скаже, що ми зіпсували ще одне Різдво,
а Б'юті нам ніколи не пробачить.
Прошу, іди геть.
Чого ти така, Діні?
Ні, річ не в тобі.
-Синдром пустого гнізда. -Пустого?
Великий дім. Сама.
Діти роз'їхалися, то вона й не в настрої.
Я вас чую!
Знаємо, та я тобі дещо скажу…
Що ж, ходімо, Соковитику.
Ти слухаєш, але не чуєш.
Шадраку, чого він на моїй кухні?
Діні, він тепер сім'я.
Він нам як рідний. Соковитик Шадрак-Селло Молодший.
Як Соковитик не йде, то і я не піду.
-Дай ключі. -Ти не вмієш їздити.
Ґрейс уміє.
Ґрейс.
Мала б чоловіка, Шадрак би не набридав.
-У мене є Ісус. -Я не про Ісуса кажу.
А про справжнього чоловіка, який хапатиме тебе за боки.
Не про молитви.
Хай-но приїде Б'юті, мої діти будуть вдома на Різдво,
і я побачу Лулу.
А якщо в дівчат свої плани?
-Залишишся ти й Шадрак. -Ні, у нас своє життя.
Поїду в Рустенбург, до Мойпоне й Боканг.
Приїдуть мої дітки.
Гарно відсвяткуємо Різдво, поласуємо Соковитиком.
До речі про гарне Різдво…
Позичиш сестрі трохи грошенят? Я собі дещо пригледіла.
Чого я?
Май Бога в серці.
-Тобі виплатили пенсію. -Ці гроші на чорний день.
-Та потрать їх, Діні. «Ша-ша». -Діні!
-Що таке, Шадраку? -Цей шампунь з кондиціонером?
У Соковитика чутливе хутро.
Ви залізли в мою ванну?
Ні, хіба ми на таке здатні?
Ти що…
Ми завжди приймаємо душ.
Шадраку!
Через вас я нервую.
Ходімо. У цих людей черстві серця.
Чия це шапочка для душу?
Моя, сестро. Це моя шапочка.
Гарнюня. Така гарнюня.
-Дякую, що потримали. Я ледь не луснула. -Прошу.
Дякую.
Б'юті…
Гаразд. Усе добре.
-І коли вам народжувати? -За місяць.
Рахуйте курчат по осені.
-Що? -Просто кажу, що життя непередбачуване.
Літак може розбитися.
Або його викраде якийсь псих і повбиває нас.
-Б'юті. -Що?
-Усе добре? -Так.
-Правда? -Так.
Гаразд.
-Вітаю. -Вітаю.
Дякую.
Кохана. Б'юті, припини так робити.
Як?
Як робиш з кожною матір'ю, яку бачиш.
Ти знаєш, про що я. Трохи легше.
-То мені не можна бути люб'язною? -Кохана, просто трішки легше…
Будь ласка.
Пані, припиніть лякати пасажирів.
Добре? Дякую.
-Замовкни. -Я нічого не казав.
Ходи сюди. Що це?
Що це за гидота? Вони не свіжі.
Що це таке? Іди.
Так. Дякую.
-Вел, це обов'язково? -Так.
Слухай, віднеси це в гараж і сховай.
Чого кульки одна на одній? Що це таке?
Кульки мають гарно висіти.
Розвісь, це Різдво. Не дивись на мене. Працюй!
Вел, я просто кажу…
-Припини, Вусі. -Слухай!
Я питаю, чи все це необхідно?
Це ж просто сімейне свято, а не звернення президента.
Хто ми? Яке наше прізвище?
-Твала. -То поводься відповідно.
-Ми господарі. -Так, але…
Хай навіть для Селло. Ми господарі!
Я просто кажу, що був у комітеті,
який наїхав на людей президента через бюджет інавгурації.
А якщо прийдуть мої колеги?
-Що вони скажуть? -Про що?
Вони скажуть, що міністр - лицемір.
І що?
Чого ти так боїшся? Ти ж не в комітеті Зондо. Розслабся.
Гаразд. Добре, продовжуйте.
Шефе. Подвійних не роби. І не шкодуй льоду. Ясно?
Напої будуть розбавлені, пане.
У цьому й суть.
Люди мають доїхати додому.
«Тебе чекають удома». Згоден?
Я в раді. Роби, як кажу.
Зрозуміло, пане.
Простеж за цим.
Дякую, пане.
Слухай, віддай, візьми це.
Добре. Дякую, пане.
Знаєш що, краще віддай.
Знайди мене потім, я щось придумаю.
-Гроші мені потрібні для іншого. -Дякую, пане.
Ох, ці люди.
Дай щось. Хоч щось.
Інакше скаже, що дитина помре з голоду.
Я ДОЖИВ ДО 4 МІСЯЦІВ
-Дивися, у нас однакові футболки! -Привіт.
Тембо, ти щомісяця так робитимеш?
Це наша фішка. Ми однакові.
Що там у тебе?
Усе одно замало.
Груди не дають молока? Чого ти не зробиш, як радила моя мама?
-Просто натисни під грудьми й потруси. -Тембо!
Мені здається, ти не приймаєш моєї допомоги.
Тембо, ти…
Тембо, схоже,
ти не розумієш, що я роблю все, що мені кажуть
і як кажуть. Твоя мама отаборилася в моїй голові.
І що ж нам робити?
Нізащо. Мама нас уб'є, якщо побачить.
Тембо, я про це й кажу.
Тому нам треба виїхати звідси.
У мами «доки смерть не розлучить нас» стосується всієї сім'ї.
Серйозно?
Надішли мені дані геолокації твоїх яєць,
щоб я могла їх знайти.
І ти так говориш біля нашої дитини?
-Тримай, будь ласка. -Добре.
Я сховаю суміш, поки ми через тебе не втрапили в халепу.
Це треба сховати.
Мені байдуже.
Байдуже, Тембо.
Сьогодні я скажу твоїй мамі, що й до чого.
Дай сюди, поки малий не почав плакати, ти знаєш, який він.
-Усе добре? -Мамо.
Привіт, онучку.
-Тримай. -Так, мамо.
Ні-ні, мій хлопчику.
Що це на тобі? Ти в цьому підеш?
У нас сьогодні гості.
То й що, що Селло, не можна так іти. Жах.
Я незадоволена.
-Ходімо. -Куди?
-Тримай. -Так, мамо.
Я незадоволена, ти чуєш? Незадоволена.
Ти ж казала, що скажеш. Сказала?
Гаразд, дозволь мені…
Зараз прийду. Подивлюся, що можна зробити.
ДОРОГИЙ САНТО, Я БУЛА ДУЖЕ ЧЕМНА
Не кажи татові.
Я татові не скажу. Ніколи.
Ті, оскільки я вперше святкую Різдво з тобою і ріднею,
можна мені келих спиртного на барбекю?
-Ні. -Я жартую.
Типу того. Жартую.
Зроби послугу, допоможи мені мати нормальний вигляд перед ними.
Наче я здатна не закатрупити підлітка.
Якщо заплатиш.
Маленька копія мене.
Домовилися.
Бляха!
-Усе добре? -Просто… пластир потрібен.
Здається, у ванні був.
Чорт.
Знайшла.
Ти як?
Безіменний палець… трохи шокований.
Що?
Тобто… болить.
Просто…
Не помреш.
Померти не так страшно, як це.
Оце так барбекю нас чекає.
Бабуню?
-Залиш мене. Я вмію ходити. -Добре.
Лягайте в ліжко.
Так. Ціпок.
Не сварімося, добре? Спробуємо поладнати.
Від пігулок я стаю дратівлива.
Це не через пігулки…
Стеж за словами!
Добре.
Мамо.
Я…
Я хочу тобі дещо сказати.
Я теж.
Мені остогидло тут, я ненавиджу цю кімнату.
Я хочу до океану, подихати свіжим повітрям, щоб зцілитися.
Бодай свіже повітря безкоштовне.
Якщо ти справді хочеш заощадити,
то відвези мене додому, щоб я померла у Богом відведений час.
Твоя правда.
Нарешті, здоровий глузд.
Перепрошую, а всі ці пігулки необхідні?
У неї рак.
Так, але…
Лікар сказав, що їй залишилося кілька тижнів, а минуло кілька місяців.
Зараз вона…
-Вона ще міцніша. -Не розумію.
Я маю на увазі, якщо лікар
змовився з фармацевтами й отримує відкати,
він має постати перед законом.
Ви хочете подати в суд на лікаря бабуні, бо він намагається зберегти їй життя?
Ні. Звісно, ні. Я жартую.
Ми бажаємо їй довгих літ.
Бабуню, викликати когось з міністерства охорони здоров'я?
Ні, виклич «Убер».
Послухай сюди,
відженеш машину на той бік, щоб тут її не було.
Гаразд, ходімо.
Дінео, Ґрейс. Вітаю.
-Добридень. -Дякую.
Дякую.
Ви принесли їжу на замовний обід з обслуговуванням?
Як мило.
Це просто модна назва фаст-фуду.
Так-так.
Дуже мило з вашого боку принести їжу.
Дякую.
І ніж!
-Про всяк випадок. -Який випадок…
То це ваш новий дім?
Він менший за великий дім.
Нам не треба стільки місця, відколи Сбу в Лондоні.
Так, якщо чесно…
гніздечко порожніє.
Так.
Заходьте.
Так, ласкаво просимо. Заходьте.
Почувайтеся як удома.
Тут трохи тіснувато, але ви до цього звикли.
Прошу сюди.
Ґрейс, ти тільки глянь, який жах.
-Що це таке? -Стандарти впали.
І що з декором?
Агов, шефе.
Не забувай. Маленькі шматочки.
Як пощастить, буде що їсти ще два тижні.
Ні.
Лиш алкоголь допоможе пережити день. Він безкоштовний.
Ні, Ґрейс.
Було залишити тебе з Шадраком.
Мамо.
Божечки.
-Ти прийшла з Лулу, моєю внучкою. -Так.
Твоєю внучкою? Вона тобі не внучка.
Тоді я б мала бути заміжня. А я не заміжня.
Ні. Бачиш, обручки немає. Ось.
Ні, дякую.
Ти як?
Добре, дякую, бабуню. Тобто, ма.
Тумі вас так хвалить.
Я просила її допомогти мені справити гарне враження.
Не вміє брехати. Вона…
Не дочекаюся, коли готуватиму для вас на Різдво.
Не те що цей непотріб.
Це було б чудово, але в нас інші плани.
Плани? Ніхто нічого не казав про плани.
Ти забронювала готель на свята на Маврикію.
О так. Це!
Не побудеш на Різдво із сім'єю?
Якщо згадати минулий рік, то, мабуть, не варто.
І не кажи.
Тепер вона зі мною.
Доки смерть не розлучить нас, очевидно.
Це хто?
Ще один бісів голодний рот.
Це моя чудова донька Лулу.
Вітаю, пане, пані.
-Привіт. Лулу. -Тумі.
Вітаю.
Ти тепер мама.
-Так. -Ходімо до тітки Ґрейс.
Будь чемна.
За два роки підсяде на наркотики.
-Максимум три місяці. -Авжеж.
Я хотів дещо спитати.
Чорт.
Боже мій, Тандо.
Он ти де. Я така рада тебе бачити.
Тумі, не можу сказати те саме.
Не віриться, що тебе взагалі запросили.
Хочу тебе дещо спитати. Де твоя посіпака?
Посіпака - це Рефіле?
-О так. -Вона в Дубаї зі своїм хлопцем.
-Де Б'юті? -Її тут нема.
-Ходімо вип'ємо в саду. -Де вона? Чого?
Чого ти…
Сину, я так скучив.
Я теж скучив.
Ходи сюди, привіт, мій хлопчику.
Дитино моя.
Я думав, ви економите.
Так і є.
Усередині немає басейна.
-Вітаю. -Ти схуд, Сібусісо.
Ти щось їси?
-Мене стрес з'їдає. -Стрес?
-Але все добре. -Добридень.
-Привіт, Б'юті. -Привіт.
Радий тебе бачити.
Ти потовстішала.
Мабуть, багато їси в Лондоні.
Досі наче вагітна.
Ма.
-Гаразд, ходімо всередину. -Так.
Ходімо, сину.
Я така рада, що ти тут.
Я за тобою скучила.
-Розказуй, як там у Лондоні. -Гарно.
Такий малий!
Хто це? Це Б'юті? Дитинко моя.
Я так скучила.
Я не переставала за вас молитися.
-Привіт, подруго. -Подруго.
Так приємно, що ти тут! Як ти? Усе добре?
Я маю дещо сказати.
Люди, можна хвилинку уваги?
Минуло вже вісім місяців, відколи…
це сталося.
Та я не перша, хто через це пройшов. Життя триває, так?
Зі мною все добре.
З нами все добре. Так, коханий?
Ми над цим працюємо.
-Та ні, усе добре. -Усе ясно. Вона просто…
-Сестра хоче поговорити. -Усе добре.
Ходімо поговоримо.
-Брате. -Привіт.
Усе гаразд.
Зятю?
-Не страшно, якщо… -Зміна часових поясів.
Ми летіли 11 годин. Їй треба відпочити. І все.
Ти зможеш, маленький. Так, Шако?
-Ти зможеш. -Ось ти де. Я тебе шукав. Як життя?
Привіт, брате. Пробуємо зригнути.
Ми позитивно налаштовані.
Бачиш?
Так, дивно бачити тебе таким.
Останнє, що ти так пригортав, - була пляшка 15-річного віскі.
Це все завдяки реабілітації. Вона мені дуже допомогла.
Вона очищує. Я дуже стараюся.
Але я ще лікуюся.
Проте реабілітація
працює, як докладати зусиль.
Так кажуть на зборах анонімних алкоголіків.
І Лідія весь час з тобою? Як… Лідія?
-Так, ця жінка свята, чоловіче. -Ясно.
Ця дорога терапія
нам дуже допомагає.
До речі, про терапію, брате.
Я думаю, нам з Б'юті треба сходити до фахівця.
Ти зможеш.
Річ не в мені.
Мені здається, що Б'юті мене не слухає…
Ні-ні, маленький.
Ні-ні, хлопчику мій.
-Вибач, що ти казав? -Я тебе залишу.
-Не переймайся. -Вибач, старий.
Гарно поговорили.
Ти зригнув на тістечка. Ні-ні, маленький.
Ти казишся, бо чоловік, якого ти завжди кохала, хоче одружитися з тобою?
Це все через оце «доки смерть не розлучить нас».
Ні. Це величезна відповідальність.
Смерть може настати й швидше.
Візьмімо ці канапе.
Щоб ти знала, вони кишать лістеріями,
які здатні розчинити внутрішні органи, і ти помреш.
Або ні.
Припини вдавати із себе ангела смерті.
-Поговоримо? -Чому всі хочуть говорити? Усе добре.
Ясно…
Привіт, Лідіє.
Тумі.
Гаразд, я піду.
Я хочу…
Пробач…
Дякую.
Вибач.
Усе добре. Мій психолог заохочує дивитися проблемі в лице.
Як ти?
-Досі живу під тиранією Валенсії, тож… -І далі випромінює дух Різдва?
Частково я хотіла, щоб Шака жив тут. Хотіла стабільності.
Велику сім'ю.
Але цей дім, наче в'язниця.
Тільки з кращими меблями. А Валенсія…
Валенсія наче наглядачка, яка стежить за чоловіками Твала, як за в'язнями.
Я не хочу цього для Шаки.
Я скучила за нею.
За кілька годин це відчуття мине.
Лідіє?
-Кохана! -Так, сонце.
Час представлення
-Що представляємо? -Кажи: «Привіт, тітко!»
Гаразд…
Ходімо. Час представлення.
Кохана, я…
Тандо!
Я думала, свято на честь нашого повернення.
Я про це не знав.
Дякую, тату.
Представляю вам, Шаку.
БАЙДЕЙ ІНКОСІ УШАКА
Божечки.
Ходімо. Це Шака.
Трохи тихше.
О Господи.
Не галасуйте так.
-Лідіє. -Ма?
-Дитина їла? -Так, ма, я вже його погодувала.
Просто забагато
незнайомців за столом.
Не може бути, він Твала. Ми народжені для публіки. Дай його сюди.
Ходи сюди, хлопчику.
Дай їй дитину.
-Тримай його добре. -Я тримаю.
Привіт, мій хлопчику.
-Здоровань. -Привітайся з дідусем.
Гаразд, ось так.
Ні-ні, маленький.
Лідіє?
Куди вони пішли?
Веселого Різдва, родичі.
-Веселого Різдва. -Привіт.
Тату.
Де їжа? Закінчилася?
Я спізнився?
На 30 років.
-Б'юті, ні. -Тумі.
Тумі, стривай.
Тумі.
Дорогенька.
Чудово, ще одного годувати.
Якого фіга?
Я нічого не сказала, бо знала, що ви так відреагуєте.
У тебе раптом амнезія?
Забула, що зробив тато?
Минулого разу тут він ставився до нас як до сміття.
А тепер він хто? Татко року?
-Я такого не казала. -«Не казала».
Вони смажать цілу вівцю.
Це приватна розмова, старий.
І послухай сюди, я вже…
Я вже відсиділа й не боюся.
-Тумі! -Я готова знову сісти через нього.
Що? Принести йому тарілку?
Чи що? Може, пити хочеш?
Власне…
Чого ти хочеш?
Почати з початку.
Краще піду в монастир, ніж повірю такому мерзотнику, як ти.
-Не вдавай святої. -Не говори так зі мною.
-Прошу! -Як ти смієш так зі мною розмовляти?
Досить! Я хочу, щоб він був з нами.
Ти все пробачила?
-Ма, він старається. -Відколи, Б'юті?
Майже шість місяців.
-Це закінчиться зараз, чуєш? -Ма, не тобі вирішувати.
-Мати Терезо, це каже дитя. -Помовч.
Знаєш що?
Тумі!
Забирайся звідси, поки…
-Що ти робиш? -Тумі, заспокойся.
Ні.
Тумі.
Усе добре?
Так!
Що відбувається?
Приватна розмова.
У моєму домі?
Як невиховано.
-Ходіть поїсте. Я бачу, ви голодні. -Так, ма.
Так, і що там у вас?
У мене пропав апетит,
але випити не відмовлюся.
Скажи, що маєш щось міцніше за це.
Ні, залишила вдома.
Та щоб йому.
Ох ці Твала й Селло з їхньою драмою.
Я щаслива,
що цього разу я непричетна.
Я теж рада, що вперше ти непричетна.
Тост…
За дорослішання.
Авжеж, за це треба випити. Молодець, дівчино.
-Життя не таке, яким здається. -Цілком згідна.
Ні!
Що ти робиш?
Кохана, що ти робиш? Ти п'єш?
На свій захист…
Я дізналася, що тато, який мені не тато, і моя сестра - «найкращі подружки».
Мені потрібна ця пляшка. Я питиму весь вечір.
Ми говорили про те, щоб не пити біля Лулу, тому…
Починається.
Тітко, залиште нас.
Ні, нехай побуде.
Чекай, залишся.
Я хотів дещо спитати.
Тут?
Я довго відкладав, бо не хотів тебе налякати.
Налякати. Та я, бляха, у шоці.
Пісяти.
-Що? -Так, знаєш…
Алкоголь. Сечовий міхур переповнений. Вибач.
Ні, я хотів спитати…
Я хотів спитати, чи готова вона зустрітися з мамою Лулу.
О, Кає,
дівчата в довгу чергу шикувалися,
а ти обрав цю.
Ясно? Он що ти зробив.
Агов.
Тату.
Сюди би вліз весь мій район.
Послухай, тату,
вибач за те, що сталося.
Ні, я розумію, чому твої мама й сестра так поводяться.
Я не пишаюся своїм минулим. Я краще піду.
-Ні, тату, ти щойно прийшов. -Не хочу псувати тобі день.
Це твій найкращий день.
Так, і ти його велика частина.
-То я ще посмакую. -Смачного.
Тату… усе добре?
Так, усе добре.
Бісова інфекція нирок, болить, коли не очікуєш.
Я вже й не думав, що прийду сьогодні.
Я рада, що прийшов.
Ґрейс…
Заспокойся, а то інсульт ухопить.
Ти казала їм, що я буду?
Ні, не казала. Я знала, що вони не зрозуміють.
Крім того, я не думала, що ти прийдеш. Не через твій стан, а…
я ще не усвідомила, що ми розмовляємо.
Це так дивно, але добре. Так.
-Треба було прийти раніше. -Ти зараз тут.
Ти вдома й, здається, усі мої різдвяні мрії збуваються.
-Люба моя. -Тату.
Він користається із ситуації. З того, що Б'юті важко.
Може, їй це потрібно.
А мені сидіти й дивитися, як він псує їй життя?
Ні, сестро,
живи своїм життям.
Візьми пенсію і купи собі щось гарне.
-Будь спонтанною. Або дай мені половину. -Половину? Нізащо.
Знаєш що? Я на ці гроші найму кілера. Бог мені пробачить.
Боже милостивий.
Гаразд.
О ні, що я маю зробити?
Я не хочу лежати тут і чекати смерті, я хочу вийти у світ.
Я мушу вийти звідси.
Бо якщо мене не вб'є хвороба, то ці люди доб'ють.
Може, варто з ними поговорити?
Зі своєю ріднею.
Бо я, бабуню, не компетентна в питаннях смерті…
постукай по дереву,
хворих на рак.
Якщо я пережила Апартеїд, то переживу й поїздку навколо району.
Це погана ідея,
повірте, у мене великий досвід, докторська з поганих ідей.
Тумі, ти моя остання надія.
Ну, гаразд,
якщо ти відмовляєш старій хворій жінці, тоді добре.
-Але… -Ти така жорстока?
Ні.
Ця вся історія «я стара і вмираю»
на мене не діє.
Добре.
То й лишайся з тим кодлом. Тобі, мабуть, дуже весело.
Можна й прогулятися.
Гаразд.
І я не кажу «так».
Можливо…
Так. Може, вам варто розім'яти ноги.
Може, і тобі варто розім'яти ноги.
Швидше, поки медбрат не повернувся.
Де мій ціпок?
Ні, не пий. Ти за кермом.
Добре.
-Ходімо. -Не чіпай мене.
-Дякую, що попередила. -Ти про що?
Про заборонену тему на ім'я Едмунд.
-Він мій тато. -А я твій чоловік.
Двоє моїх улюблених мужчин. Що таке?
Він донор сперми, Б'юті. Це закінчиться слізьми.
Я очікувала драми від мами й сестри, а не від тебе.
-А різдвяний дух? -Що?
Ти себе чуєш?
-Так! -Ти чуєш себе?
Я намагаюся гарно провести час.
На мене гості чекають, тому пробач.
Оскільки мене за це посадити можуть,
нехай це буде немарно. Куди прямуємо?
У вас не було плану?
Крім того, щоб вийти за ворота,
плану не було. А як ви, молодь, розважаєтеся?
Знаєте що?
Я все влаштую.
Не розумію.
Ти ж наче пані Розвага.
Якого дідька?
Я знаю, що це занадто,
та коли я була тут з Лулу й Каєм, їм сподобалося.
-Скільки Лулу? -Їй 13.
-А мені 80! -Бабуню, ви ж не вдома, так?
Наступного разу тікатиму з алкоголіком Тембою.
Залиш мене.
Усе добре?
Відвали!
«ҐОЛД РІФ СІТІ»
Я тобі розповім, що сталося в Йобургу,
у всіх деталях.
А тоді поговоримо про Сбу,
про твого тата й про все, що відбувається у твоєму житті.
Це мала бути весела вечірка на честь приїзду,
а всі хочуть, бляха, говорити.
Дівчино, у тебе стільки проблем,
а ти не хочеш про це говорити.
-Що я маю зробити? -Дай мені спокій.
Їдь набридати Рефіле в Дубай.
Ти зараз серйозно?
І так паршива вечірка. Не хочу тут залишатися.
І алкоголь розбавлений. Бувай.
-Ти бачила Тумі? -Ні.
Гаразд.
-Що тепер? -Хвилинку. Чекайте.
ТИ ДЕ? СЕРЙОЗНО, ТУМІ. Я ТЕБЕ ВСЮДИ ШУКАЮ.
ВИСКОЧИЛА В МАГАЗИН. СКОРО БУДУ.
Усе добре?
Так, чудово.
То зміни вираз обличчя.
Це мій день.
Добре.
Ходімо кататися.
ВИХІД
Я хочу цю іграшку.
Як? Треба вибрати з цих.
Віддай іграшку.
-Ні, вона моя. -Не змушуй мене.
ЛИШЕ ДЛЯ ДІТЕЙ ДО 140 СМ
Ма, я приніс поїсти.
Справи кепські, ма.
І я не знаю, що робити.
Не знаю, з ким поговорити…
Боже, я тебе дуже прошу.
Якщо допоможеш мені вилізти із цієї ями,
обіцяю, буду тобі вірним слугою довіку.
Мені б лише невеличку фінансову допомогу.
Або підкажи номери лотереї чи що.
Дякую. Амінь.
І будь ласка…
Хай дружина не бере кредиток.
Ма?
Тобто мами немає? Як немає?
Вона померла?
Ні, зникла.
Її немає в домі й немає в ліжку.
Медбрате, де бабуня Твала?
Вона дратувалася і змусила мене піти.
Може, десь гуляє поблизу…
Ти сусідів питав?
Слід викликати поліцію. Тримай короля.
Ні, чекайте. Де Тумі?
Я знаю, вона писала, що пішла по крамницях.
Подзвони їй.
Моя дочка тут ні до чого, Тумі змінилася.
Облиш.
Дзвони негайно!
Алілуя.
Динамік.
Спокійно.
Ти казав, вона пішла по крамницях?
У нас усього повно, чого вона ще хоче?
Жіночі штучки?
Господи, ці люди.
Вона її викрала.
Типова злочинниця.
Ти допомагаєш старій жінці. Він зрозуміє.
Бабуню, він останнім часом такий напружений,
що навряд чи ми з цього посміємося.
Дурня. Чоловік стає нудним, коли йому нудно.
Скажи мені, як секс?
Тобто погано?
Послухай, дитино, кохання має весь час дарувати тобі щастя.
І секс у тебе має бути щонайменше тричі на день.
-Усе складно, бабуню. -Правда?
Так, у нас є дитина.
Завжди будуть діти й сім'я.
Але ти не знаєш, що тебе зрештою вб'є.
Жаль.
Ось справжній убивця.
-Йо! -Гей.
Бабуню, ви як?
Можемо піти, не треба робити це через силу.
Усе добре. Ти моя водійка, а не нянька.
Бойтумело Селло, ти завжди знайдеш спосіб заплямувати ім'я сім'ї.
Візьми слухавку.
Слухай.
Діти можуть завдавати клопоту.
Як і колишні чоловіки.
Діні, не будь такою.
Чого ти хочеш? Іди й набридай своїй дружині й дітям.
Так.
У мене є інші діти, але дружини немає.
Та кому ти здався?
Ти колись мене хотіла.
Я вже не та, що колись.
Я змінився.
І який ти тепер?
Чоловік, який хоче змінити своє життя.
А ти яка?
Іноді мені здається, що я погана мама.
Завдяки Тумі.
-Мені шкода. -Хочеш позбутися руки?
Я вигравала.
Я не хочу гратися вашим життям. Вам треба в лікарню.
Я ненавиджу ці місця. Там пахне смертю.
Добре, не їдемо в лікарню, але поїдемо додому.
Ви мене чуєте?
Дякую.
-За що? -За день.
Що дозволила бути собою. Я це ціную.
Тільки не кажіть, що розчулилися, панянко.
Пообіцяй мені дещо.
А не достатньо, що я стала утікачкою?
Я серйозно.
Якщо я помру,
достав цей лист адресату.
Чому це ви помрете?
Я сказала «якщо».
У ньому мої останні побажання.
Адреса й ім'я записані на конверті.
Прошу, про всяк випадок…
Ні, ви міцна жінка, нікуди не дінетеся.
Просто поговоріть з ріднею.
Ніхто в цій сім'ї мене не слухає.
І не можна відмовляти жінці, у якої рак.
Це сказано в Біблії.
Я не читала.
Обіцяй мені.
Добре. Тільки не треба цих передсмертних балачок.
Скоро ви будете вдома в зручному ліжку, і вам догоджатиме медбрат.
Може, їстимете ікру, питимете шампанське.
Ні, питимете таблетки. Ось що ми п'ємо.
Дякую.
Люблю цю пісню.
Гаразд.
Усі
Усі посуньтеся
Нумо Я гангстерка по життю
Як ви почуваєтеся?
Добре.
Ми вдома.
Бабуню?
Прокидайтеся.
Прошу.
Прошу, прокиньтеся.
Ну ось, знову.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин