PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
20. PROSINCE
Podle výrazu jejich tváří
čekám tyhle Vánoce dva pohřby.
ZPACKANÝ VÁNOCE
O 12 HODIN DŘÍVE
Běž do hajzlu, ty sráči!
Měla jsem si to říct v duchu.
Ahoj.
Ahoj, zlato.
Věci se mají takhle.
Lulu chce jít ještě jednou na vodní skluzavku.
Vážně, zlato?
- Jo. - Určitě chce jít ona a ne ty?
Jo.
- Proč? - Ale nic.
Nech se překvapit. Dělej něco jinýho, bav se.
Je to zábava, ne? Bavíme se.
Na jeden rok bylo překvápek až dost. To poslední…
Ahoj, beruško. Bavíš se dobře? Co?
- Ano. - Jo.
Přišel s třináctiletou.
Já říkala, že Tumi nebude chtít.
- Ne, vůbec. Půjdu s tebou. - Taky tě nutí, co?
Je to náš první společný prosinec, tak toho využijme. Bude sranda.
Jdeme si užívat.
Bože, fakt úžasný, jak jste dceři udělala vlasy.
Moc se mi líbí, jak vy to různě zaplétáte a tak.
Můžu si sáhnout?
Tak zaprvé, není moje.
No jo, kondomy v jeho životě vůbec nic neznamenají.
Jo a Karen. Tohle už nedělej, ano? Radši ne.
Jmenuju se Sarah.
Jistě, Karen.
Ano, je to tady, vážení.
Nabídku přijali. Budeme vlastnit dům.
Bazén a čtyři pokoje k tomu! Jo.
Není mi jasné, na co potřebujeme tolik místa.
- Je dost velký pro celou rodinu. - A pro další zatajené děti.
- Jo, tati, ale je to v Pretorii. - Ona to chápe.
Bude se nám tam líbit. Je to dům pro nás, jsme přece rodina.
Pojďte ke mně. Hezky do chumlu. Tak.
Takhle vypadá to „žili spolu šťastně až do smrti“.
Jdi do prdele!
- To se neříká. - Víte co? Radši půjdeme.
Ještě musíme připravit grilovačku.
Jo, jdeme.
Půjčili byste mi šampón?
Prosím?
Potřebuju šampon. Chceme se před grilovačkou vykoupat.
Proboha. V mém domě?
Otřeli jsme si boty, než jsme vešli.
Můj bože, Šadraku.
Pořád tě baví producírovat se s tím zvířetem?
Prosím tě, nech toho.
Valencia nás bude vinit z toho, že kazíme další Vánoce.
A Beauty nám to nikdy neodpustí.
A teď odsud vypadni.
Proč jsi taková, Dini?
Není to kvůli tobě.
- Prázdné hnízdo. - Hnízdo?
Velký dům a je v něm sama. Děti jsou pryč, takže je náladová.
Hele, já tě slyším!
To víme, ale něco ti k tomu řeknu…
Tak pojď, Šťávičko.
Sice slyšíš, ale neposloucháš.
Šadraku, proč mám tu věc v kuchyni?
Prosím tě, vždyť už patří do rodiny.
Jsme trojka. Šťávička, Šadrak Sello, Mlaďas.
Když nemůže Šťávička, taky nejdu.
- Dej nám klíče. - Nemůžeš řídit.
Dej sem klíče.
Grace.
Kdybys měla chlapa, Šadrak by neprudil.
- Mám Ježíše. - O Ježíšovi nemluvím.
Myslím skutečného chlapa, který tě pořádně čapne za boky.
Ne modlitbu.
S Beauty budu mít na Vánoce všechny děti doma.
- A půjdu navštívit Lulu. - Co když už holky mají něco domluveno?
- Pak jsi tu ty a Šadrak. - Ne, máme vlastní život.
Jdi k Rustenburgům za Moipone a Bokang.
Jak říkám, děti budou doma.
Uděláme si hezké Vánoce a pochutnáme na Šťávičce.
Když už mluvíš o hezkých Vánocích,
mohla bys mi s nimi vypomoct.
Co to má dělat se mnou?
Prosím tě, měj soucit.
- Vyplatili ti důchodové pojištění. - To jsou peníze na horší časy.
- Tak si představuj, že nastaly, Dini. - Dini!
- Co je, Šandraku? - Je to šampón s kondicionérem?
Štávička je citlivá.
Používáš moji vanu?
Ne, jak tě něco takového napadlo?
Prosím tě.
Vždycky chodíme jen do sprchy.
- Šadraku! - Šadraku!
Jsem z vás nervózní.
Pojď, Šťávičko. Tyhle lidi nemají srdce.
Čí je ta koupací čepice?
Ta je moje, sestřičko.
Moje milovaná. Jsi takový miláček.
- Díky, že jste ji podržela. - Jistě.
Děkuju.
Beauty.
Dobře.
- Tak kdy to čekáte? - Za měsíc.
Neříkejte hop, dokud…
- Promiňte? - Já jen, že nikdy nevíte.
Co zabrání pádu tohoto letadla?
Nebo ho ochrání před únosem a zabíjením?
- Hele, Beauty. - Ano.
- V pohodě? - Jo.
- Jo? - Jo.
Dobře.
- Zdravím. - Zdravím.
Děkuju.
Beauty, s tímhle budeš muset fakt přestat.
S čím?
S tím chováním k ostatním matkám.
Víš, co myslím. Zkus se ovládat.
- To nemůžu být přátelská? - Prostě to trochu umírni.
Prosím.
Paní, prosím vás, přestaňte děsit cestující.
Ano? Děkuji.
- Drž hubu. - Nic neříkám.
Pojď sem. Co to je?
Proč jsou tak ošklivé? Nejsou čerstvé.
Co to má znamenat? Běž.
Ano. Děkuji.
- Val, je tohle všechno nutné? - Ano.
Hele, vezmi to do garáže a někam schovej.
Proč jsou ty koule tak blízko u sebe?
Chci je hezky rozvěsit.
Rozmísti je, máme Vánoce. A nečum tak. Makej!
Val, chci ti říct…
- Přestaň, Vusi. - Poslyš.
Ptám se, zda je vše nutné.
Je to jen oslava na uvítanou. Ne zasedání referující o stavu země.
Kdo jsme? Jak se jmenujeme?
- Twalovi. - Tak se tak chovej.
- Jsme hostitelé. - Jo, ale…
I když jde jen o Sellovy.
Určitě víš, jak jsem byl členem výboru,
který kvůli rozpočtu na inauguraci vyslýchal prezidentovi muže.
Co kdyby se tu členové komise objevili?
Co by řekli?
No co?
Že to ministr nemá v hlavě v pořádku.
No a?
Proč jsi vyplašený, jako bys byl na pokraji smrti? Klid.
Dobře. Tak pokračujte.
Číšníku. Jen malé skleničky, ne velké. A nešetřit ledem.
Nenaředí to moc pití, pane?
Přesně o to nám jde.
Chceme, aby odešli po svých.
Neznáš kampaň „Dojeď živý“?
Šéfuju tomu. Dělej, co říkám.
Jistě, pane.
Postarej se, ať to tak je.
Děkuju, pane.
Víš co, vrať mi to. Dám ti spíš tohle.
Dobře. Děkuju, pane.
Ne, dej mi to.
Pak si mě najdi, něco vymyslím.
- Tohle potřebuju na něco jiného. - Děkuju, pane.
Bože, tihle lidi.
No tak. Aspoň trochu.
Jinak řekne, že mi dítě pojde hladem.
PŘEŽIL JSEM ČTYŘI MĚSÍCE
- Hele, máme stejné oblečení! - Ahoj.
Thembo, bude to takhle každý měsíc?
Líbí se nám, když ladíme.
Jak se vede?
Pořád to nestačí.
Máš málo mlíka? Proč neuděláš, co ti radila máma?
Postačí,
- když prso zespodu zmáčkneš a pohoupeš. - Thembo!
Mám pocit, jako by ti nedocházelo, že ti chci pomoct.
Ale Thembo…
Thembo, přijde mi,
že to nechápeš. Následovala jsem všechna doporučení
a přesně dodržela postup. Tvoje máma mi nedá spát.
Napadá tě nějaké řešení?
Jestli to uvidí máma, tak nás zabije.
Thembo, právě proto se dá dělat jen jedno.
Musíme odsud odejít.
Víš, to mámino „dokud nás smrt nerozdělí“ platí pro celou rodinu.
Jako vážně?
Thembo, pošli mi GPS polohu svých koulí, abych je mohla najít.
Takhle mluvíš před miminkem?
- Podrž to. - Dobře.
Radši ten sunar schovám, abys nás nedostal do problémů.
Musí to být schované.
Dělej si, co chceš, Thembo.
Dnes tvojí mámě řeknu, jak se věci mají.
Dej mi to, než začne brečet. Víš, jak to s ním je.
- Tak co? - Mami.
Ahoj, vnoučátko.
- Vezmi si tohle. - Jo, mami.
Promiň, chlapečku.
Co to máš na sobě? Tohle si budeš brát?
Dneska máme hosty.
I když jsou to jen Sellovi, tohle nemůžeš mít.
Zklamala jsi mě.
Nemám radost.
- Jdeme. - A kam?
- Podrž to. - Ano, mami.
Nemám z toho radost. Slyšíš mě? Nemám.
Říkalas, že jí všechno povíš, ne?
Dobře, tak já…
Hned jsem tu. Uvidíme, co se dá dělat.
MILÝ SANTO, BYLI JSME MOC HODNÍ
Neříkej to tátovi.
Neřeknu. Jistěže ne.
Téčko, jsou to moje první Vánoce s tebou a rodinou.
Dostanu na grilovačce něco ostřejšího?
- Ne. - Dělám si srandu.
Ale jen tak trochu. Ne, byl to vtip.
O něco tě poprosím. Ať před nimi vypadám jako normální člověk,
- který dokáže náctiletou udržet naživu. - Jen když mi zaplatíš.
Je jako já zamlada.
Platí.
Kurva!
- Stalo se ti něco? - Jen budu potřebovat náplast.
Nějaké budou v koupelně.
Do prdele.
Mám je.
Je to dobrý?
Jen to pořádně odnesl prsteníček. Je v šoku.
Cože?
Bolí to.
Jo, dej mi to.
Neboj, neumřeš.
Umírání mě děsí míň, než co přijde.
Na grilovačce to bude peklo.
Babi?
- Nech mě. Umím chodit. - Tak jo.
Běž do postele.
Jasně. Hůl.
Nebudeme se prát, že ne? Spolupracujeme.
Z těchhle prášků jsem nevrlá.
To není těmi prášky.
Važ svoje slova!
Dobře.
Mami.
S něčím
bych se ti chtěl svěřit.
Já taky.
Nesnáším to tady a z toho pokoje je mi zle.
Potřebuju na čerstvý vzduch k oceánu, abych se uzdravila.
Když už nic, vzduch je zadarmo.
Víš co? Jestli chceš opravdu ušetřit,
vezmi mě domů, abych mohla umřít přirozenou smrtí.
Máš pravdu.
Konečně trocha soucitu.
Promiň, jsou všechny ty léky opravdu nutné?
Má rakovinu.
To ano, ale…
Doktor řekl, že jí zbývá pár týdnů života. A to bylo před několika měsíci.
A nyní je…
- Dokonce silnější. - Prosím?
Víš, jestli je její doktor
domluvený s farmaceutickými firmami na úplatcích,
měl by se za to zodpovídat před zákonem.
Takže chceš jejího doktora hnát k soudu, protože se jí snaží udržet naživu?
Ne, to určitě ne. Jen tak uvažuju.
Přejeme jí dlouhý život.
Babi, mám zavolat na zdravotní a sociální péči?
Ne, zavolej Uber.
Poslyš,
odvez to auto na druhou stranu, nechceme na něj civět.
Tak jo, jdeme.
Dineo, Grace. Vítejte.
- Ahoj. - Děkuju.
Děkuju.
Je objednaný catering a vy nesete vlastní jídlo?
Jak milé.
Catering je jen hezké slovo pro fast food.
Vlastně je od vás velmi pozorné, že přinášíte jídlo.
- Díky. - Děkujeme.
Páni, a taky nůž!
Kdyby náhodou.
V případě, že by…
Tak tohle je ten nový dům?
Je menší než ten velký dům.
Sbu je v Londýně, tak už není potřeba tolik místa.
Upřímně řečeno,
prázdné hnízdo a tak. Znáte to.
Ano.
Pojďte dál.
Ano, prosím. Vítám vás. Pojďte dál.
Chovejte se jako doma.
Je to trochu stísněné, ale na to vy jste zvyklé.
Tudy, dámy.
Grace, podívej, jak je to ošklivé.
- Co se stalo? - Standard poklesl.
To je dekor jak z obchoďáku.
Hele, kuchaři.
Nezapomeň. Malé porce.
Když se zadaří, máme jídlo na dva týdny.
Ne.
Jedno nám s tím pomůže. Alkohol. Navíc je zadarmo.
Ne, Grace.
Měla jsem tě nechat se Šandrakem.
Mami.
Proboha.
- Přivedl jsi mou vnučku Lulu. - Ano.
Tvoje vnučka?
To teda není.
Aby to byla tvoje vnučka, musela bych být vdaná, což nejsem.
Vidíš, žádný prstýnek. Tak.
Ne, děkuju.
Jak se máš?
Výborně, děkuju, Gogo. Teda babi.
Tumi o tobě pěje samou chválu.
Žádala jsem, ať vypadám jako normální člověk,
ne lhářka. Pardon.
Nemůžu se dočkat, až vám na Štědrý den vystrojím hostinu.
Ne takový odpad, co mají tady.
To by bylo skvělé, ale máme jiné plány.
Jaké plány? O těch se nikdo nezmínil.
Zarezervovala jsi dovolenou na Mauriciu.
No jo, vlastně!
Nebudeš o Vánocích s rodinou?
Uplynulý rok mi naznačil, že bych neměla.
Tohle znám.
Zůstala mi na celý život.
Podle všeho, dokud nás smrt nerozdělí.
Kdo to je?
Další hladový krk.
Moje milovaná dcera Lulu.
Dobrý den, paní.
- Ahoj, Lulu. - Tumi.
Zdravím.
Takže jsi matka.
- Ano. - Pojďme za tetičkou Grace.
Chovej se slušně.
Za dva roky bude na drogách.
- Maximálně za tři. - Jistěže.
Chtěl jsem se tě o něco požádat.
Do prdele.
Pane bože, Thanda.
To se podívejme. Tak ráda tě vidím.
Tumi, jen škoda, že nemůžu říct to samé.
Nechápu, že jsi vůbec na seznamu hostů.
Na něco jsem se tě chtěla zeptat. Pověz mi, kdepak máš svýho poskoka?
Tím poskokem myslíš Refiloe?
- Jo. - Je se svým chlapem v Dubaji.
- Kde je Beauty? - Není tady.
- Pojďme si dát na zahradu drink. - Kde je? Proč tu není?
Proč bys…
Chlapče můj, chyběl jsi mi.
Ty mně taky.
Pojď sem, chlapče.
Dítě moje.
Nepřešli jste na nižší úroveň?
Přešli.
Tenhle dům nemá krytý bazén.
- Ahoj. - Zhubl jsi, Sibusiso.
Jíš vůbec?
- Mě pojídá stres. - Cože?
- Ale jinak dobrý. - Ahoj.
- Ahoj, Beauty. - Ahoj.
Rád tě vidím.
Jsi hrozně tlustá.
Musíš být v Londýně pěkně rozjedená.
Furt jsi jak těhotná.
Mami.
- Pojďte dovnitř. - Ano, dobře.
Pojď, synku.
Moc ráda tě vidím.
Stýskalo se mi.
- Povídej, co děláš v Londýně. - Tam je hezky.
Je to malý!
Není tamhle Beauty? Beauty, moje dítě.
Tak se mi stýskalo.
Nepřestávala jsem se za vás modlit.
Ahoj, kámoško.
Moc ráda tě vidím! Jak se máš? Všechno dobrý?
Hele, musím něco říct.
Můžete mi všichni věnovat pozornost?
Takže se to stalo, před kolika,
osmi měsíci?
Nejsem první, která si tím prošla.
Takže toho necháme, jo?
Jsem v pohodě.
Oba jsme. Viď, brouku?
Pracujeme na tom.
- Ne, už jsme v pohodě. - Všem je to jasné, že?
- Sestra potřebuje chvilku. - Nic mi není.
Pojď na slovíčko.
- Čau, brácho. - Ahoj.
Nic mi není.
Zeť?
- Nic se neděje. - Pásmová nemoc.
Strávili jsme v letadle 11 hodin, potřebuje si odpočinout. Nic víc.
To bude dobrý, chlapče. Ano, Šako?
Zvládneš to.
Tady se schováváš. Hledal jsem tě. Co se děje?
Ahoj, brácho. Čekám, až si krkne.
S jistými pozitivními výsledky.
Vidíš?
Pro mě je to legrační podívaná.
Naposledy jsem tě viděl takhle opečovávat lahev whisky v 15 letech.
Jsem tu na rehabilitaci. Funguje to, vážně to pomáhá.
Je to očistec. Fakt se snažím.
Pořád se z toho vylízávám.
Když na tom makáš, odvykací kúra funguje.
To nám říkají na Anonymních alkoholicích.
Takže Lydia to s tebou všechno vydržela?
- Jo, ta holka je anděl, kámo. - Aha.
Terapie je drahá, ale hodně nám pomáhá.
Když je řeč o terapii…
já i Beauty bychom za někým taky měli jít.
Neboj se toho.
O mě nejde.
Přijde mi, že Beauty to nechce slyšet, když o tom mluvím.
Promiň, chlapečku.
Promiň, hochu. No tak.
- Co jsi to říkal? - Nic, nechám tě.
- Neřeš to. - Promiň.
Bezva pokec.
Kdopak se nám to poblinkal na dort? Mrzí mě to, chlapečku můj.
Děsí tě, že muž, kterého miluješ, a vždycky milovala, si tě chce vzít?
Problém je to „dokud nás smrt nerozdělí“.
Nechci. Je to obrovský závazek.
Neboj, smrt může přijít dřív.
Dej si jednohubky.
Pokud vím, jsou prolezlé listeriózou,
která rozpouští vnitřnosti a může způsobit smrt.
Nebo taky ne.
Vážně už bys měla tu pózu anděla smrti opustit.
- Chceš o tom mluvit? - Proč se každý ptá? Nechci.
Dobře.
Ahoj, Lydie.
Tumi.
Tak já půjdu.
Chci být…
Omluv mě.
Díky.
Promiň.
To nic. Terapeut mě vybízí, abych se postavila problémům.
Aha. Co se stalo?
- Žiju pod stálým tlakem Valencie, takže… - Pořád šíří vánoční náladu?
Přála jsem si, aby tady Šaka bydlel. Měl by tu své jisté.
Velká rodina.
Tenhle dům je ale jako vězení.
S hezkým nábytkem. A Valencia?
Ta je jak dozorkyně, která muže z rodu Twalů
drží pod zámkem jako vězně.
Nic takového pro Šaku nechci.
Svým způsobem mi chyběla.
Dej tomu pár hodin a ten pocit zmizí.
Lydie?
- Lásko! - Ano, zlato.
- Show začíná. - Show?
Co předvádíme?
Řekni: „Ahoj, tetičko!“
Tak jo.
Jdeme. Show začíná.
Hele, zlato, tak já…
Thando!
Já myslela, že je to náš večírek na rozloučenou.
O tomhle jsem nevěděl.
Děkuju, tati.
Představuju vám Šaku.
Proboha.
No tak, do toho. Tohle je Šaka.
Ztište se.
Proboha.
Ztište se.
- Lydie. - Paní?
- Jedlo to dítě? - Ano, paní. Už jsem ho nakrmila.
Je ze všech těch cizích lidí vyplašený.
Tak to ani náhodou, je to Twala. Pro publikum jsme zrození. Dej mi ho.
Pojď ke mně, chlapče.
Dej jí to dítě.
- Drž ho pořádně. - Držím.
Ahoj, hošíku.
- Nazdar, chlapče. - Pozdrav dědečka.
No vidíš. Ano.
Promiň, hochu.
Lydie?
- Kam jdou? - Veselé Vánoce, rodino.
- Veselý Vánoce. - Ahoj.
Tatínku.
Už je to jídlo připravené?
- Nebo jdu pozdě? - O 30 let.
- Beauty, ne. - Tumi.
Tumi, počkej.
Tumi.
Zlatíčko.
Skvělé, další hladové krky.
Co to kurva je?
Neřekla jsem to. Věděla jsem, že budeš takhle vyšilovat.
Máš výpadky paměti.
Zapomínáš, co tvůj otec udělal?
Minule se k nám choval jako k lidskému odpadu.
A teď je co? Tatínek je otcem roku?
- To neříkám. - „To neříkám.“
Grilují celou ovci.
Tohle je soukromý rozhovor, starče.
Dobře mě poslouchej.
Ve vězení už jsem byla a nebojím se.
- Tumi! - Kvůli němu se tam klidně vrátím.
Co jako? Máme mu dát talíř?
Nebo něco jiného? Máš žízeň?
Popravdě řečeno…
Co chceš?
Čistý štít.
Je lepší se uchýlit k Pánu, než důvěřovat spodině jako vy.
- Nehraj si na svatou. - Takhle se mnou nemluv.
- Dost! - Jak se opovažuješ se mnou takhle mluvit?
Přestaňte! Chci ho tady mít.
Vše odpuštěno?
- Dělá, co může. - Odkdy, Beauty?
Už asi půl roku.
Okamžitě s tím končíme, slyšíš mě?
To nezáleží na tobě.
- Matko Terezo, dítě mluví. - Nemluv na mě.
Víte co?
Tumi!
Zmiz odsud, než tě…
- O co se snažíš? - Tumi, klid.
Ne.
Tumi.
- Všechno dobrý? - Ano!
Co se děje?
Privátní schůzka.
V mém domě?
Dost neslušné.
- Pojďte jíst. Vypadáte hladově. - Ano, mami.
Co máme?
Chuť už mě přešla.
Ale rozhodně se potřebuju napít.
Holka, řekni mi, že máš něco ostřejšího.
Ne, nechala jsem zásoby doma.
Sakra.
Ty neustálé bojůvky mezi Twalovými a Sellovými, to je hrůza.
Jen mě těší,
že jsem se tentokrát nezapojila.
Taky jsem ráda, že se do toho nepleteš.
Řekněme…
Na zdraví růstu.
Na to si rozhodně připijeme. Dobrá práce, holka.
Život je vážně něco.
To zcela jistě.
Ne!
Co to děláš?
Zlato, co blbneš? Ty piješ?
Na svou obranu…
Právě jsem viděla otce, který není můj otec.
A přátelí se s mou ségrou.
Takže tu flašku potřebuju.
Budu pít celý večer.
Dohodli jsme se přece, že před Lulu nebudeš pít.
A je to tady.
Teto, dej nám chvilku.
Ne, nech ji na pokoji.
Počkej chvilku, klid.
Chtěl jsem tě o něco požádat.
Tady?
Odkládal jsem to, protože jsem tě nechtěl polekat.
Polekat. Jsem vyděšená k smrti.
Čůrání.
- Cože? - No, víš…
Alkohol. Plný močový měchýř. Promiňte.
Chtěl jsem tě požádat…
Je připravená na setkání s mámou Lulu?
Khaji,
ženský na tebe stály frontu
a ty si vybereš tuhle.
No. Máš, co sis vybral.
Hej!
Tati.
Vešla by se sem celá naše čtvrť.
Omlouvám se za to, co se předtím stalo.
Ne, já chápu, proč tvoje matka a sestra takhle jednají.
Nejsem na svou minulost pyšný. Měl bych jít do háje.
- Ne, tati, právě jsi přišel. - Nechci ti to kazit.
Je to tvůj den.
Ano, a mít tě tady je toho součástí.
- Měl bych si téhle chvíle vážit. - Užij si to.
Tati.
Je všechno v pořádku?
Jo, bude.
Ta zatracená infekce ledviny si dělá, co chce.
Nevěřil bych, že se vůbec dneška dožiju.
Dobře, že to tak je.
Grace.
Uklidni se, nebo tě klepne pepka.
Vědí, že budu mít projev?
Neřekla jsem jim to. Nepochopili by to.
Navíc jsem nečekala, že se ukážeš. Ne kvůli zdravotnímu stavu.
Ještě vstřebávám, že spolu mluvíme.
- Je to divné, ale tak nějak hezky. Jo. - Kéž bych se vzbudil dřív.
Teď jsi ale tady, jsi doma.
Tím se mi plní všechny vánoční sny.
- Moje srdíčko. - Tati.
Zahrává si. Využívá toho, že Beauty je tak zlomená.
Třeba právě to potřebuje.
To mám jen tak stát a dívat se, jak ji ničí?
Ne, ségro. Soustřeď se na svůj život.
Popadni důchod a kup si něco hezkého.
- Buď spontánní. Nebo mi dej půlku. - Půlku? Ani náhodou.
Víš co? Možná si za ty peníze seženu nájemného vraha. Bůh mi odpustí.
Dobrý bože.
Dobře.
Takže, co po mně vlastně chceš?
Než tu ležet a čekat na smrt, chci se podívat někam ven.
Musím odsud na den vypadnout.
Jestli mě nezabije nemoc, tak ty lidi tady určitě.
No, možná by sis s nimi měla promluvit.
Se svou rodinou.
Babi, já se totiž nechci bavit o umírání, nebo klepat pacientům s rakovinou
na dřevo.
Když jsem přežila apartheid, tak určitě přežiju i jízdu autem po okolí.
Není to dobrý nápad.
Věř mi, mám spoustu zkušeností a doktorát z oblasti špatných nápadů.
Tumi, jsi moje poslední naděje.
Tak dobře.
Pokud odmítáš přání nemocné a unavené staré dámy, nic se neděje.
- No tak. - Jsi tak krutá?
Ne.
Pořád hraješ na notu „jsem stará a umírám“.
Na mě to neplatí.
Dobrá tedy.
Běž se vrátit dolů do toho bordelu. Určitě se tam moc dobře bavíš.
Vydechnout si potřebuju.
Fajn.
Neříkám, že souhlasím.
Ale možná
by sis mohla protáhnout nohy.
A ty možná svoje taky.
Tak rychle, než se vrátí ošetřovatel.
Kde mám hůl?
Prosím tě, dej to pryč. Budeš řídit.
Tak jo.
- Jdeme. - Nesahej na mě.
- Díky za upozornění. - Na co?
Na kostlivce ve skříni jménem Edmund.
- Je to můj otec. - A já manžel.
Mí dva favorité. V čem je problém?
Je to proutník, Beauty. Skončí to slzami, víš to?
Scény bych čekala od mámy a ségry. Kam se poděl tvůj vánoční duch?
Posloucháš se?
- Jo! - Slyšíš se?
Jsem na večírku a chci se bavit.
Čekají na mě hosté, tak mě omluv.
Když už bych za tohle mohla jít do vězení,
tak bychom si to měly užít. Kam jedeme?
Ty nemáš plán, viď?
Jen jsem chtěla vypadnout,
žádný konkrétní plán nemám. Čím se vy mladí bavíte?
A víš ty co?
Asi vím.
Podívej, já to nechápu.
Povýšila jsem tě na šéfku zábavy.
A co je sakra tohle?
Hele, vím, že je to laciný,
ale byla jsem tu s Lulu a Khajem, a těm se tu moc líbilo.
- Kolik je Lulu? - Třináct.
- Jenže mně 80! - Babi, jsme na veřejnosti, víš to?
Příště radši uteču s tím alkoholikem Thembou.
Nech mě být.
Není vám nic?
Odprejskni!
Povím ti, co se děje v Johannesburgu.
Vezmu tě na místa, kde se něco děje.
A pak si můžeme promluvit o Sibuovi,
tvém tátovi a o všem dalším, co je součástí tvého života.
Měla to být zábava, slavnostní uvítací večírek.
Místo toho si chce každej jen povídat.
No, tvůj život je jeden velkej průser,
přesto o tom nechceš mluvit. Nevím, o co ti jde.
Abys mě nechala dýchat.
Jeď do Dubaje nudit Refiloe.
To myslíš vážně?
Tvoje společnost mě stejně unavuje. Ani tu nechci být.
Vaše pití chutná, jako by ho někdo naředil. Sbohem.
- Neviděla jsi Tumi? - Ne.
Dobře.
- A co teď? - Chvilku vydrž.
KDE JSI? JAKO VÁŽNĚ, TUMI. HLEDÁM TĚ ÚPLNĚ VŠUDE.
NAKUPUJU. BRZY SE VRÁTÍM.
Všechno v pořádku?
Jo, v dokonalém.
Tak se nemrač.
Dnešek patří mně.
Tak dobře.
Pojď, zajezdíme si.
VÝCHOD
Chci tamhleto.
To nejde. Musíš si vybrat tady.
Dej mi svýho medvídka.
- Ne, ten je můj! - Nechtěj, abych ti ho vzala.
POUZE PRO DĚTI DO 1,4 METRU
Mami, nesu ti něco k jídlu.
Víš, nevypadá to moc dobře.
Netuším, co mám dělat.
Nevím, s kým si promluvit.
Bože můj, snažně tě prosím.
Pokud mi pomůžeš dostat se z té pasti, slibuju, že budu navždy
tvým věrným služebníkem.
Nyní jen žádám o finanční pomoc.
Nebo jestli bys mi třeba mohl prozradit výherní čísla loterie.
Děkuji ti. Amen.
Jo a prosím.
Ať žena přestane s kreditními kartami.
Mami?
Jak to myslíš, že je tvoje máma pryč?
- Zemřela? - Ne, někam zmizela.
Není v posteli ani v domě.
Ošetřovateli, kde je babi Twalová?
Byla dost neklidná a jednoduše mě vyhodila.
Třeba je jen zmatená a někde tady bloudí…
Ptali jste se u sousedů?
Měli bychom zavolat policii. Podrž mi ho.
Ne, počkej. Kde je Tumi?
Posílala mi zprávu, že šla nakupovat.
Zavolej jí.
Má dcera s tím nemá do dělat. Už to není Tumi, kterou znáte.
Prosím tě.
Ihned jí zavolej!
Aleluja.
Dej to nahlas.
Hlavně klid.
Říkáš, že se šla podívat do obchodů?
- Je to párty se vším všudy. Tak co chce? - Dámské potřeby?
Bože, to jsou lidi.
Unesla ji.
Prostě kriminálnice.
Snažíš se vyhovět staré dámě. Pochopí to.
Víš, babi, poslední dobou je hodně podrážděný.
Není nám moc do smíchu.
Blbost. Když se chlap nudí, tak je otravný.
Jak vám to klape při sexu?
Takže nic moc?
Poslouchej, mé dítě. Láska by ti měla přinášet radost neustále.
A minimálně třikrát denně byste spolu měli spát.
- Je to složité, babi. - Vážně?
Jo, součástí vztahu jsou děti.
Rodina a děti jsou ve hře pokaždé.
Stejně nevíš, co tě nakonec zabije.
Lítost.
To je skutečný zabiják.
- No ne! - A je to.
Babi, dobrý?
Klidně můžeme jít, nemusíme se do ničeho nutit.
Je mi dobře. Jsi moje řidička, ne chůva.
Boitumelo Sellová, ty si vždycky najdeš nějaký způsob,
jak pošpinit jméno naší rodiny.
Zvedni mi to.
Ahoj.
Děti někdy působí problémy.
Stejně tak exmanželé.
Dini, nebuď taková.
Co po mně chceš? Běž si otravovat ženu a děti.
Jo.
Děti mám.
Ale ženu nikoliv.
No jo, kdo by o tebe stál?
Dřív jsi mě chtěla.
Jenže teď už jsem někdo úplně jiný.
Taky jsem se změnil.
A ty jsi teď kdo?
Chlap, který se snaží změnit svůj život.
A ty?
Někdy si připadám jako mizerná matka.
Díky Tumi.
- Promiň. - Chceš o tu ruku přijít?
Vyhrávala jsem.
Nebudu hazardovat s tvým životem. Musíš do nemocnice.
Taková místa nesnáším. Smrdí to tam smrtí.
Dobře, tak nepojedeme do nemocnice, ale zamíříme domů.
Souhlasíš?
Děkuju.
- Za co? - Za dnešek.
Že jsi mě nechala být sama sebou. Moc si toho vážím.
Neříkej mi, že na mě budeš najednou milá, mladá dámo.
Musíš mi něco slíbit.
Status uprchlice ti nestačí?
Myslím to vážně.
Pokud to nestihnu,
doruč tenhle dopis.
Proč bys to neměla stihnout?
Řekla jsem „pokud“.
Ten dopis obsahuje moje poslední přání.
Adresa a jméno jsou na přední straně.
Takže kdyby něco, tak to udělej.
Ne, jsi silná ženská a budeš tady s námi.
Nebo si promluv s rodinou, babi.
Mě nikdo z rodiny neposlouchá.
Ženu, co má rakovinu, nemůžeš odmítnout.
To je v bibli.
Já ji nečetla.
Prosím, slib mi to.
Tak dobře, ale prosím tě, už s těmi chmurnými myšlenkami přestaň.
Brzo budeš v teple domova a v péči svého ošetřovatele.
Dáš si třeba kaviár, trochu šampaňského.
Ne, spíš vitamínové rozpouštěcí tablety. To se má pít.
Děkuju.
Díky.
Tuhle písničku miluju.
Proč ne.
Jak se cítíš?
Dobře.
Jsme doma.
Babi?
Babi, vstávej.
Prosím.
Babi, vzbuď se, prosím.
A je to tu zas.
Překlad titulků: Michal Pokorny