A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ DOKUMENTUMFILM-SOROZATA
A Föld milliónyi fajnak ad otthont.
De vajon létezik élet... máshol is?
A csillagászok több ezer bolygót fedeztek fel
a naprendszerünkön kívül.
Úgy vélik, több billió van még.
Ha közülük akár csak némelyiken is létezik élet,
az azt jelenti, hogy az univerzum... maga is él.
Minden élőlénynek ugyanarra van szüksége:
táplálékra...
szaporodásra...
és fejlődésre.
A Föld természeti törvényeit
az univerzum egészére vetítve...
elképzelhető,
mik is élhetnek...
egy-egy idegen világban.
A csillagász szakma egyből okot ad a beszélgetésre.
Két kérdés állandó. Az első: „Mi van a fekete lyukban?”
A második pedig, amire igazán kíváncsiak: „Van élet máshol is az univerzumban?”
És szinte mindig ehhez a helyhez lyukadunk ki.
ASZTROFIZIKUS
51-ES KÖRZET EGYESÜLT ÁLLAMOK, NEVADA ÁLLAM
51-ES KÖRZET TITKOSÍTVA
Az 51-es körzet az amerikai légierő egy titkos bázisa.
Létezését hivatalosan csak 2013-ban ismerték el.
Hogy mi folyik odabent?
Hát, azt senki sem tudja.
Persze van, aki azt állítja, ő tudja. A hívők, az összeesküvéselmélet-gyártók.
Szerintük űrlénytetemek vannak odabent.
Az ufóbalesetet szenvedett űrlények holttestei valahol ott hátul találhatók
hűtőszekrényekben, defruktinátorokban,
vagy amire egy űrlény tárolásához szükség van.
Vagyis minden olyan titkot,
amiről mi nem tudhatunk, itt őriznek.
51-ES KÖRZET
Ezen a felvételen állítólag egy űrlény holtteste látható,
amint az 51-es körzetben tanulmányozzák.
A videó azonban hamisítvány,
amelynek kapcsán elterjedt, hogy idegenek élnek közöttünk.
ÉTTEREM, BÁR, MOTEL ÜDV, FÖLDLAKÓ! UFÓGADÓ
Amiért a legtöbb UFÓ-történet sci-finek hangzik, az az,
hogy valóban az.
De bármekkora butaság is az ufológia,
én hiszek benne, hogy máshol is van élet az univerzumban.
Tudósként azért hiszek ebben,
mert a számadatok is erre engednek következtetni.
MÉLYREPÜLÉS
Pár éve az egyik kollégámmal
a rendelkezésünkre álló bámulatos adatokból
felállítottunk egy egyenletet, melynek segítségével
kiszámíthatjuk, összesen hány bolygó rendelkezhet
saját civilizációval.
Végeredményben arra jutottunk, hogy ez a szám tízmilliárdszor
egybillió.
Ennyi bolygó...
helyzete alkalmas, hogy élet és civilizáció alakulhasson ki rajta.
Minden egyes ilyen bolygót kísérletnek tekinthetünk,
így azt állítani, hogy egyedül nálunk alakult ki civilizáció,
nagy merészség lenne.
Ha idegen civilizációk létezésének statisztikailag ekkora az esélye,
a csillagászok miért nem találtak semmit?
Hol lehetnek?
Lássuk csak!
A Csendes-óceánban 706 milliószor egymilliárd liter víz van.
Na most, ha fogom ezt a vödröt, és behajítom oda...
aztán felhúzom,
és belenézek...
Így. Na, mit látunk?
Semmit.
Nem látok élőlényt a vödörben,
vagyis nincs élet a Csendes-óceánban?
Őrültség lenne ezt állítani, igaz? Tele van élettel.
Tengeri vidra, bálna, polip, medúza,
és isten tudja, mi minden.
Csak nincsenek a vödörben.
Ezért ez egy tökéletes hasonlat
a földön kívüli élet kutatásának érzékeltetésére.
Megvizsgálni egy csillagot olyan, mint vödröt meríteni az óceánba.
Rengeteg csillagot kell megvizsgálnunk,
és temérdek adatot kell feldolgoznunk,
amíg rá nem bukkanunk valamire, ami elvezet egy másik civilizációhoz.
Milyen idegen civilizációk létezhetnek a végtelen világűrben?
Képzeljünk el egy kilencmilliárd éves, a Földnél kétszer idősebb bolygót.
Elég idős ahhoz, hogy létrejöhetett rajta egy magasan fejlett civilizáció.
Íme a Terra!
Egykor termékeny volt.
Most azonban kietlen.
Mégis virulhat rajta az élet...
mesterséges dómokban.
A növények glükózzá, vagyis energiává alakítják a napfényt...
amely táplálja a Terra lakóit.
Minden egyes doboz egy szuperintelligens élőlény agyállományát tartalmazza.
Idővel olyan szintre fejlődtek, hogy többé nincs szükségük testre.
Kizárólag idegszövetként léteznek.
Sosem öregszenek,
és sosem halnak meg.
Felügyeletükről és fenntartásukról robotok gondoskodnak.
Különálló egyedek,
de összeköttetésben vannak, és egyként gondolkoznak.
Kollektív tudattal rendelkeznek.
Ez egy hiperfejlett civilizáció.
A Földön az ember az egyetlen faj, amely valamiféle civilizációt teremtett.
Más intelligens lények miért nem tették ugyanezt?
EGYESÜLT ÁLLAMOK, WASHINGTON ÁLLAM, SEATTLE
A polip áll a legközelebb a földön kívüli intelligens lényekhez
a bolygónk élőlényei közül.
A polipok a lábasfejűek osztályába tartoznak,
és a fejlődésük teljesen más irányt vett.
A polip minden karja külön idegrendszerrel rendelkezik.
Mindegyikben úgy 14 millió idegsejt található,
és a karok képesek önálló döntéseket hozni.
Mondhatjuk, hogy a polip kilenc különálló aggyal rendelkezik.
Kedvem lenne megérinteni.
A legót igen nehéz szétszedni.
Kíváncsiak vagyunk, hogy ki tudja-e nyitni?
A polipok egyértelműen okos állatok.
De okosnak lenni nem elég a civilizáció létrehozásához.
A lényeg az összefogás...
az információközlés...
és hogy minden generáció átadja a tudását a következőnek.
A kultúránk egyfolytában fejlődik.
Egymás újításaira építkezünk.
Jól van.
Vegyük például ezt a taxit!
A kereket több mint 5500 évvel ezelőtt találták fel.
A vaskohászat több mint 4500 éve létezik.
Vulkanizált autógumit nagyjából 180 éve használunk.
Ezek tehát
mind kellettek egy olyan bonyolult gép elkészítéséhez, mint az autó.
SÁRGA
Ezzel szemben a polipnak szinte mindenre magától kell rájönnie.
Nincs fejlesztés, és korábbi megoldásokra való építkezés.
Ez azért gátolja, még ha kilenc agya is van.
A civilizáció olyan, mint egy élőlény.
Milliónyi elem kapcsolódik egymáshoz.
Ezeknek a kapcsolódásoknak
köszönhető a fejlődése.
CSILLAGINTENZITÁS
De a Terra bolygó civilizációja veszélyben van.
A napja kétszer annyi idős, mint a miénk.
És minél idősebb a nap, annál erősebben és fényesebben izzik.
A Terrát végül felemésztik majd a lángok.
De már folyamatban van a kimenekítés.
A terv egy másik bolygó gyarmatosítása, ugyanabban a naprendszerben.
Távolabb van a naptól mint a Terra.
Ezt a bolygót jég borítja, de saját atmoszférája nincs.
Létre kell hát hozni.
Ez egy bolygóméretű mérnöki tevékenység.
Óriási gépek olvasztják meg a jégsapkákat,
hogy párát és gázt szabadítsanak fel...
kellő méretű atmoszférát létrehozva a bolygó felmelegítéséhez.
Egy ekkora projekthez rengeteg energiára van szükség...
közvetlenül az idősödő napból.
Az energia hasznosításának képessége minden civilizáció alapköve.
MAROKKÓ MARRÁKES
A munkámhoz tartozik a jövő megjósolása is.
A történelmi múltunkra visszatekintve számos ötletet meríthetünk,
de vannak alig észrevehető tendenciák, amelyekből következtetni lehet például
a várható életkorra, a gazdagságra, a népsűrűségre.
A legárulkodóbb jel a civilizáció által használt energia mennyisége.
Minél több energiához fér hozzá egy civilizáció,
annál nagyobb hatalomra tesz szert.
Ez a fejlődés titka...
a kőkorszaktól napjainkig.
A faszénben lévő hő és energia felszabadítása révén
érhettük el a fémek megolvasztásához szükséges hőmérsékletet,
eszközök, fegyverek készítéséhez.
Aztán igába fogtuk a fosszilis tüzelőanyagokat is, mint a szén és a gáz,
ezáltal járműveket gyárthattunk, melyek bárhová eljuttatnak,
ráadásul gyorsabban, mint korábban valaha.
De a legnagyobb energiaforrás természetesen a csillagunk, a Nap.
A Noor erőmű a maga nemében a legnagyobb napenergia-komplexum a világon.
Félmillió tükör a Szahara sivatag szélén.
Ezek itt heliosztátok,
követik a Napot, ahogy halad az égen,
és az összes energiáját arra a toronyra fókuszálják.
Az energia pedig eljut a világon mindenhová,
és hajtja a modern civilizációt:
egyre több szállítóeszközünket,
a világítást, a mezőgazdaságot.
Vagy ami itt nagyon fontos, a légkondicionálást.
Mindent, ami a biztonságunkkal,
munkánkkal és szórakozásunkkal kapcsolatos, az elektromosság hajt.
És az elektromosság egyre nagyobb része ilyen naperőművekből származik.
De az emberek csak töredékét használják a Napból származó energiának.
Óránként 430 trillió joule energia éri el a Földet a Napból.
Ez nagyjából másodpercenként 2000 hiroshimai atombomba energiája.
Ez rengeteg. Mennyit használunk?
Nos, az emberiség 410 trillió joule-t használ fel... évente.
Azaz egy év alatt sem használunk fel
annyi energiát, amennyit a Nap óránként kibocsát.
Mi lenne, ha befoghatnánk mindezt az energiát,
és a civilizáció szolgálatába állítanánk?
Milyen csodákat tudnánk véghez vinni?
Milyen helyeket tudnák felfedezni általa?
Az asztrofizikusok szerint
bármely magasan fejlett civilizáció képes a teljes energiaszükségletét...
a csillagokból megszerezni.
Ennek tükrében a terrai civilizáció páratlanul fejlett.
Napelemeket telepített az űrbe,
karnyújtásnyira a napjától...
a maximális hatásfok eléréséért.
De ahogy a nap nagyobbá és fényesebbé válik,
úgy lesz egyre kiszámíthatatlanabb is.
Napkitörés.
Előbb vagy utóbb magára a Terrára is ez a sors vár:
saját napjának ereje fogja elsöpörni.
A megoldást az új bolygó mihamarabbi gyarmatosítása jelenti.
Itt nincsenek élőlények.
Minden munkát gépek végeznek.
Képesek a gondolkodásra, és önálló döntések meghozatalára.
Mesterséges intelligenciával rendelkeznek.
Ha az emberek kolóniákat hoznak létre az űrben,
az alapozó munkákat hasonlóképpen végeznék el:
robotok segítségével.
Azokat pedig olyan emberek fogják tervezni, mint Philip Metzger.
Egész életét az űrprogram szolgálatában töltötte.
Apám ebben az épületben dolgozott a Saturn 5-ös rakéták építésén,
melyek elég nagyok voltak emberek Holdra juttatásához.
Apollo 11! Itt a kilövésirányítás.
Az irányítók sok sikert, és jó utat kívánnak.
Nagyon köszönjük. Remek utunk lesz.
Sosem felejtem el az Apollo 11 űrrepülését.
Hétéves voltam.
A folyó másik partjáról néztem a kilövést.
Helikopterek köröztek az égen,
és a világ minden tájáról érkeztek emberek, hogy nézzék a kilövést.
Felvillanyozó volt.
Az űrhajósok szerint minden rendben. Még 20 másodperc.
Tizenöt másodperc a kilövésig. Belső navigáció.
Tizenkettő, tizenegy,
tíz, kilenc,
rakéták begyújtanak,
hat, öt, négy, három, kettő, egy...
zéró.
Felszállás!
A rakéta felszállt.
Ahogy áthasított az égen, látszódott az a hosszú, gyönyörű láng,
ahogy ragyogott a víz tükrén.
Megtörtént a leválás?
Vétel, leválás megerősítve.
Úgy nőttem fel, hogy egész életemben rakétafizikus akartam lenni.
Philip a NASA fizikusa lett,
de nem maradt a rakétatervezésnél.
Átnyergelt a robotikára.
Ha bármi fantasztikusat akarunk csinálni az űrben, robotokra van szükségünk.
A RASSOR-t nehéz körülmények közötti, más bolygón végzett munkára tervezték.
Képes sziklákon átjutni.
Ha elakad, ki tudja szabadítani magát.
Ha fejre áll, képes visszafordulni.
Bármilyen helyzetben kivágja magát a bajból.
Egy bolygón a legegyszerűbben begyűjthető anyag a regolit,
azaz a bolygó felszínét borító porréteg.
A regolitból fémeket lehet kinyerni.
Kerámia is készíthető belőle, ami elektromos szigetelésre használható.
És rakéta-üzemanyaghoz is használható.
De a mintagyűjtéshez intelligencia szükséges.
Tudnod kell, hová menj, hol lehet vágni.
Nem szabad eltévedned, ki kell szabadítanod magad.
Egy olyan okos gép kell, mint a RASSOR
az űripar létrehozásához.
A robotizálás Szent Grálja az önreplikáció.
Egy gép, amely másolatokat készít saját magáról.
Ez a RASSOR egyik pótkereke.
Robotalkatrész egy másik robot számára az űrben található anyagokból elkészítve.
Még gyerekcipőben jár a robotok fejlesztése,
de a célunk, egy zárt robot-ökoszisztéma, amely képes reprodukálni magát az űrben.
Ha vannak önreplikációra képes robotjaid, bárhová eljuthatsz.
Szerintem nincsenek határok.
A robotok élőlénytől kapott utasítások nélkül
átépítenek egy egész bolygót.
Előkészítik a kolonizációt.
Ideje elhagyni a Terrát.
A dómokat erre a pillanatra tervezték...
az űrbe emelkedésre.
Innen jutnak majd el új otthonukig.
A dómoknak saját létfenntartó rendszerük van.
De tehetetlenek
a napkitörés okozta sugárzás óriási energiáival szemben.
Semmi sem fejlődött olyan szintre, hogy túlélje a vákuumot a világűrben.
Ez ugyanúgy igaz az űrlényekre, mint az emberekre.
Michael Foale tisztában van az űrutazás veszélyeivel.
1997-ben amerikai űrhajósként az orosz Mir űrállomáson vendégeskedett...
amikor a világ első űrkarambolja történt.
Az orosz parancsnok, Vaszilij és kollégája megpróbálkoztak
egy héttonnás teherszállító irányításával
és dokkolásával. Mindenféle radar, sebesség- és távolságmérő műszer nélkül
akarták az űrállomáshoz kapcsolni.
Éreztem,
vagyis láttam, hogy az űrállomás mozog körülöttem, és volt egy puffanás.
Akkor azt hittem, lehet, hogy ott fogok meghalni.
Mert néztem a csavarokat,
és azt hittem ki fognak szakadni,
és megnyílik a szemem előtt a világűr.
És akkor minden ventilátor, minden fény, minden komputer elcsendesedett.
Ott voltunk a teljesen néma űrállomáson,
ami kezdett kihűlni.
Elment az áram.
A nyomás 602.
És aztán bedugult a fülem.
Tudtam, hogy csökken a nyomás.
A levegő kezdett elillanni az űrállomásról.
Még 23 percig élhettünk volna,
ha maradunk, és nem szüntetjük meg a szivárgást.
Szásával kihúztuk a kábeleket.
Hatalmas kábeleket. Azt hittem órákig eltart,
de csak hat percünkbe telt.
Fogtunk egy fedelet, a helyére tettük, és beszippantódott.
Így meg is szűnt a szivárgás.
Ott álltam az ablaknál, kitekintettem a galaxisra,
és azt mondtam:
„Tudom, hogy nagyon rossz napunk volt, de ez a látvány akkor is gyönyörű.”
Valahogy próbálod észlelni, érzékelni a jelenlétet az univerzumban.
Michael Foale összesen hat küldetésen vett részt az űrben.
Hoppá, szökik a hajam!
De minden, a Földtől távol töltött másodpercben
nőtt az őt érő sugárdózis mennyisége.
A Földön sugárzásnak vagyunk kitéve,
de a Föld körüli pályán
a sugárzás a földinek többezerszerese.
Ez a sugárzás pedig sokkal gyorsabban károsítja a DNS-ünket.
És a bennünk kialakult helyreállító mechanizmusaink
nem bírják ezt a tempót.
Mikor visszatértem az űrrepüléseimről,
a fehérvérsejtjeim négy százalékánál találtak DNS-mutációt.
Az ilyen mutálódott sejteket a többi fehérvérsejt elpusztítja.
De sajnos van, amelyek nem pusztulnak el,
hanem elszaporodnak, mutálódnak, és rákos sejtekké válnak.
Az űrhajósok számára ez alapvető kockázatot jelent.
És ha elképzeljük a csillagközi űrutazást,
akkor száz űrhajóból lehet, hogy csak egy fog célba érni.
A hosszú távú űrutazás mindig is kockázatos lesz,
még az intelligens űrlények számára is.
És a nap hirtelen radioaktív kitörése ellen nincs védelem.
De azokra, akik végül célba érnek,
jutalom vár:
egy új Terra.
Az új világhoz való alkalmazkodás helyett
létrehozták a régi világuk másolatát.
Ezek egy fejlett civilizáció előnyei.
De meddig tart a gondtalan időszak?
A nap nőttön-nő, nagyobbá és fényesebbé válik,
egyre több sugárzást bocsátva ki.
Végül,
a Terrához hasonlóan az új bolygót is lakhatatlanná változtatja.
Akkor majd ismét útra kell kelniük...
egy másik bolygóra, távolabb a naptól.
Ez a mobilitásból származó előny.
Lehetséges világról világra utazni,
újra és újra otthont teremtve.
Egy idegen civilizáció talán már most is a Föld felé tart.
Ha így van, el kellene rejtőznünk,
vagy mutassuk meg magunkat?
Jól van.
Végül hadd mondjam...
Zárásként hadd mondjam el, miért kell üzenetet sugároznunk,
és miért kell azonnal nekikezdenünk.
Doug Vakoch szeretné felvenni a kapcsolatot az idegenekkel, ha léteznek,
mégpedig rádióüzenetek segítségével.
De először meg kell győznie a Föld csillagászait,
hogy ez jó ötlet.
Itt kezdődött minden.
A Föld valaha volt legnagyobb rádióteleszkópjánál.
ARECIBO CSILLAGVIZSGÁLÓ
Ahogy itt áll az ember, megdöbbenti
a hely rendkívülisége és mérete.
1974-ben innen küldtük az emberiség első üzenetét a világűrbe.
Csipogások sorozatával kezdődik, melyek a számokat reprezentálják egytől tízig.
A számok bemutatása után, azok segítségével jellemzünk néhány,
a földi élethez nélkülözhetetlen kémiai elemet.
Aztán meg...
a kinézetünket,
az emberiség lélekszámát,
és a magasságunkat.
Azután pedig a naprendszerünk bemutatása következik.
Majd magának a teleszkópnak a bemutatásával fejezzük be,
ahonnan az üzenet érkezik.
Az Arecibo-üzenet impulzusai
egy piktogramba rendezhetőek, így beszámolva az intelligens idegeneknek
a földi életről.
De csak egy üzenetet küldtünk,
mégpedig egy 25 000 fényévre lévő csillaghalmaz felé.
Ha közeli csillagoknak is üzentünk volna,
egy időben az Arecibo-üzenettel,
napjainkra csillagok ezrei felől érkezhetne válasz.
De nem tettük, így sötétben tapogatózunk.
A fő oka, hogy nem küldtünk több üzenetet, az, hogy félünk.
Mert a sci-fi sikerfilmekben
a Földre érkező űrlények elpusztítanak minket.
Elhisszük hát, hogy így lesz.
Azt hiszem, a legnagyobb kihívást azoknak az aggodalma jelenti,
akik szerint a szándékos üzenetküldés űrlényinvázióhoz fog vezetni.
A legegyszerűbb válasz erre az, hogy a bolygónk az élet jeleit
már kétmilliárd éve kibocsátja.
Tehát ha valóban vannak paranoid űrlények, akik kiirtanák a vetélytársaikat,
rég megtehették volna, de sehol sincsenek.
Alkalmankénti üzenetek küldése helyett
Doug terve üzenetek ezreinek sugárzása...
mikor az Arecibo teleszkóp üzemen kívül van.
A rádiócsillagászat révén bármikor küldhető üzenet.
De... én az éjszakát részesítem előnyben.
A koffein létfontosságú a csillagászok számára.
Sokszor éjszakázunk, és résen kell lennünk.
Havonta egyszer
az Arecibo feltérképezi az újonnan felfedezett aszteroidákat.
Elég sokszor van akár egyórás holtidő,
mikor az adó céltalanul küld adást az űrbe.
Javaslatom szerint ezeket a holtidőket az ütemtervben arra lehetne használni,
hogy közeli csillagokra küldjünk üzenetet,
hátha vannak földönkívüliek az azok körüli pályán.
Havonta nagyjából 50 csillagot vehetnénk célba,
melyek az intelligens élet bölcsői lehetnek.
Számomra ez nem is kérdés, csinálni kell.
Erre olyan értelemben gondolok, amit úgy emlegetnek:
„csatlakozni a galaktikus klubhoz.”
Ebben a párhuzamban számomra az a fura, hogy sosem említi senki
a tagdíjfizetést vagy akár a felvételi kérelmet.
Ezt jelentik a földönkívülieknek küldött üzenetek.
Lehet, hogy ily módon tudunk kapcsolatot teremteni.
Köszönöm.
Douglas, köszönjük az érdekes előadást!
Mikor kapcsolatot keresünk a csillagokkal, és üzenetet küldünk nekik,
a legjobb esetben is 10-20 év, mire választ kapunk.
De reálisan nézve, évezredekig is eltarthat.
Szóval ez olyasvalami,
amit nem magunkért, hanem gyermekeinkért, unokáinkért teszünk.
Sőt, az idegenekért is.
Nyolc, hét, hat,
öt, négy, három,
kettő, egy.
Felszállás!
2018-ban állt pályára a legújabb bolygókereső teleszkóp.
Új világok létezésére keres bizonyítékot
az éjszakai égbolton.
A csillagászok szerint csak idő kérdése,
hogy valamiféle idegen életformára bukkanjunk.
Köztük talán értelmes lényekre is.
Egy nap minden kétséget kizáróan tudni fogjuk.
Addig viszont csak találgathatjuk, kik és mik létezhetnek az univerzumban.
A feliratot fordította: Botos János