ORIGINALNA NETFLIX DOKUMENTARNA SERIJA
Zemlja, dom milijuna vrsta živih bića.
No što bi moglo živjeti… drugdje?
Astronomi su otkrili tisuće planeta
izvan našeg Sunčevog sustava.
Vjeruju da ih ima na bilijune.
Ako na samo neznatnom broju tih planeta ima života,
tad svemir mora biti… živ.
Sva živa bića imaju iste potrebe.
Moraju se hraniti.
Razmnožavati se.
I evoluirati.
Primjenom zakona života na Zemlji
na ostatak svemira
moguće je zamisliti
što bi moglo živjeti
na nepoznatim nebeskim svjetovima.
Na većini poznatih planeta uvjeti su tako pakleni
da je na njima nemoguće i zamisliti život.
No nevjerojatno je gdje se sve život može pojaviti.
Majka mi je oduvijek govorila da sam svemirka.
Misli su mi oduvijek bile u svemiru.
Oduvijek sam znala da želim istraživati svemir.
DANAKILSKA DEPRESIJA ETIOPIJA
Bože!
ASTROBIOLOGINJA
Nikad nisam vidjela nešto ovako nevjerojatno.
Ovako zamišljam druge planete.
Nevjerojatno!
Aha.
Danakilsku depresiju ovdje zovu Vrata pakla.
Nalazi se 120 metara ispod razine mora i vulkanskog je porijekla.
Ovo je na najtoplije mjesto na Zemlji.
79 stupnjeva Celzija. 82.
Ovo je 87 stupnjeva.
Ako život može postojati ovdje,
može postojati na mnogim planetima u svemiru.
Bića na drugim planetima imaju kemijski sastav koji nije posve kao naš,
ali im omogućava da prežive na tom planetu.
A taj kemijski sastav podložan je ograničenjima.
Sav život sastoji se od stanica.
U stanicama su biomolekule
koje stanicama omogućavaju postojanje.
To je naš sustav koji održava te kemijske procese,
koji održava život.
Moramo shvatiti kako taj sustav radi.
I od čega prestaje raditi.
Donedavno su mislili da u Danakilu ništa ne može živjeti.
No astrobiolozi dolaze ovamo u potrazi za jednostaničnim mikrobima.
Zovu ih ekstremofili.
Mikrobe ne vidimo golim okom.
Ne mogu tek tako uzeti malo vode
i pod mikroskopom vidjeti sitne kukce.
Ekstremofile mogu otkriti samo
otkrivanjem tragova njihovog DNK.
To čine prijenosnim sekvencerom.
Ovo je maleni uređaj vrlo osjetljiv na temperaturu,
a sad smo na jednom od najtoplijih mjesta na Zemlji.
Ovdje to moramo malo rashladiti.
Evo, sve radi.
I imamo…
Imamo sekvenciranje!
Upravo se odvija sekvenciranje.
Ovdje ima DNK.
Super!
Sekvenciranje DNK je dokaz
da ekstremofili mogu živjeti u kiselinom zasićenoj vodi Danakila.
Oni su nešto kao superjunaci mikroba, fantastično!
Upoznajemo sve više strategija i mehanizama
kojima se služe da bi preživjeli u ovakvim uvjetima.
Otkrivanje života ovdje otvara zanimljive mogućnosti.
Neki oblici života dovoljno su žilavi da bi preživjeli bilo gdje.
Čak i daleko u svemiru.
Crveni patuljak.
Najuobičajeniji tip zvijezde u našoj galaktici.
Zamislite planet
koji oko zvijezde kruži tako blizu da mu njezina gravitacija onemogućava rotaciju.
Tako da je suncu uvijek okrenut istom stranom.
Ovo je Janus.
ZVIJEZDA KLASE M PROMJER 11 468 KM
RASPON TEMPERATURE OD -50°C DO +65°C
Kako bi se život prilagodio planetu takvih krajnosti?
Na jednoj polovici planeta uvijek je dan,
vrela pustinja.
Druga polovica u vječnoj je tami,
smrznuta zemlja sjena.
Između te dvije polovice stisnut je pojas vječnog sumraka.
Ledena otopljena voda slijeva se s hladne strane
i urezuje kanjone u krajoliku.
No čak i na ovom, najgostoljubivijem dijelu planeta ima vrlo malo raslinja.
Ali duboko u kanjonu
živi fantastično stvorenje s pet nogu.
Pentapod.
Nije veći od mačke,
ali dominantna je vrsta na Janusu.
Može se prilagoditi svim uvjetima.
Na hladnoj strani
zdepast je i čupav.
Na vrućoj strani je svjetlucav, tanak i plašljiv.
Pentapod može biti što god mora
kako bi preživio.
Na Zemlji se sve životinje prilagođavaju okolini.
Ali neke su prilagodljivije od drugih.
ARIMSKA DOLINA TRINIDAD
Ova staza na koju sam naišla
lijepo je održavana
i pomislili biste da ju je ugazila veća životinja ili čovjek.
No ugazili su je mravi.
Mravi krojači.
Sad je sve mirno,
no ako se vratimo noću, zateći ćemo autocestu mrava
ENTOMOLOGINJA
koji prenose lišće do mravinjaka.
Pogledajte to!
Ovo je mravinjak.
Vidite da je u srcu kolonije vrlo aktivno.
Ovi mravi podijeljeni su na kaste.
Imaju ratnike
i različite radnike.
Imaju i kraljicu.
Samo ona liježe jaja. I samo je jedna kraljica.
Bez nje ne bi bilo ovoga.
Kolonija mrava ovisi o podjeli rada.
Razne kaste imaju razna zaduženja,
a ima ih svih oblika i veličina.
Uzela sam jednu ratnicu
i jednu vrlo malenu radnicu.
Ovo nije najmanja radnica u koloniji,
ali blizu joj je.
A ratnicu jedva držim.
Osjećam koliko je jaka.
Pokušava se izmigoljiti i kliješta su joj razjapljena.
Razlika je zbilja golema,
a u početku su, kao ličinke, izgledale posve isto.
Svi mravi u koloniji u bliskoj su rodbinskoj vezi.
Zajednička im je većina gena.
Ali, kako odrastaju, neki se geni isključe, a neki uključe.
Sve ovisi o tome čime se hrane.
Bilo koji može postati radnik, skupljač ili ratnik.
Ta spodobnost razvijanja različitih oblika prema istom nacrtu
naziva se polifenizam.
"Poli" znači mnogo, a "fenizam" se odnosi na oblik.
Ovaj pauk učinio je ono što ja cijelo ovo vrijeme izbjegavam.
Ugazio je ravno na stazu ovih mrava krojača.
To neće završiti dobro.
Sad vidite koliko su moćna kliješta tih ratnica.
Ako nešto uznemiri koloniju,
njihov je posao da to srede, a točno su to i učinile.
Već napadaju mene.
To će boljeti!
Sad napadaju mene.
Svako biće koje se može mijenjati i reagirati brzo
na promjene u okolini kao što čine ovi mravi,
ima goleme šanse ne samo da preživi, nego da dominira svojim planetom.
TEMPERATURNI RASPON -50 DO +65 STUPNJEVA CELZIJA
Na Janusu su pentapodi pravi majstori polifenizma.
Poput mrava, mogu se razviti u raznim oblicima.
No svima život počne na istome mjestu.
U Zoni sumraka.
Par odraslih spreman je za parenje.
Istodobno su mužjak i ženka.
Dvospolci.
Oboje mogu zatrudnjeti
te tako udvostručuju šansu za uspjeh.
Poslije parenja pentapod napušta sigurnost kanjona.
Penje se na veću visinu.
Gdje ispušta ličinke.
Na vrhu kanjona stalno puše vjetar između hladne i vruće strane.
Vjetar im omogućava da ličinke pošalju na sve strane.
Tako mogu kolonizirati cijeli planet.
Na vrućoj strani malo je vode.
Kondenzira se samo u sjeni.
Ako nema hrane, odu dalje.
Budući da imaju pet nogu, mogu se kretati u bilo kojem smjeru.
Imaju i deset očiju
pa im malo što promakne.
Ako osjete blizinu hrane,
iskopaju je ticalima.
Svaku priliku moraju iskoristiti maksimalno.
VATRENA DOLINA NEVADA, SAD
Život u svakoj pustinji vrlo je težak.
Prežive samo žilavi.
A u svijetu prirode
malo je što žilavije
od škorpiona.
-Ima li što? -Nema.
Moja najstarija uspomena na škorpiona…
Imao sam deset godina i ugledao golemog škorpiona.
Pozvao sam mamu.
Priskočila je u pomoć.
Pitala je što je bilo.
EVOLUCIJSKI BIOLOG
Pokazao sam joj škorpiona na stropu
i rekao: "To će me pojesti."
Rekla je: "Ma ne boj se, to je samo škorpion."
Moja dražesna meksička majka
izula je sandalu
i njome zgnječila tog maloga gada na stropu.
Carlos Santibáñez-López sad je stručnjak za škorpione,
a osobito za njihov otrov.
Dolazim noću i služim se ultraljubičastim svjetlom
jer škorpion pod njim svijetli.
U oklopu ima poseban protein.
Pogledajmo ovo.
Gle ovo!
Puno ih je.
Ovo je super.
Škorpioni se gotovo i nisu promijenili u 400 milijuna godina.
Savršeno su prilagođeni životu u pustinji.
Škorpion ima vrlo spor metabolizam.
Dugo može izdržati bez hrane i vode.
Znamo da je jedna vrsta izdržala godinu dana bez ikakve hrane.
Imaju taman toliko energije
koliko im treba da prežive.
Moraju biti sigurni da će moći uloviti idući plijen na koji naiđu.
Škorpioni su razvili mnoga oruđa za lov na plijen.
Uključujući i ono najvažnije.
Otrov.
Kako bi proučavao otrov škorpiona,
Carlos ga mora izvući iz žlijezde na repu.
Otrov je moćan koktel.
Sadrži minerale i soli
te stotine proteina različitih funkcija.
Budi vrlo oprezan.
Mišiće podražimo elektricitetom.
Dobit ćemo vrlo malu količinu.
Samo sićušnu kap.
Ali ta kap vrlo je dragocjena i ne želimo je izgubiti.
Lijepo ga izmasiraj.
Aha, to je ta sitna kap.
To je dobro.
Uspjeli smo, imamo otrov.
Imamo tu sitnu kap.
-Da. -Vidiš je?
-Da. -Kao kap vode.
Otrov je vrlo učinkovito oružje.
Njime se služe reptili, insekti i ribe.
Evolucijom se nezavisno razvio barem 30 puta.
Što više puta na Zemlji evolucijom nastane nešto poput otrova,
veća je šansa da postoji i na drugim planetima.
Na vrućoj strani Janusa
pentapodi plijen love otrovom.
Ali rizično je kad love sami.
I najotrovniji grabežljivac bespomoćan je
protiv cijelog roja.
I na hladnoj strani planeta jednako je teško.
U vječnome mraku, bez imalo sunčeve energije,
kako išta uspijeva preživjeti?
Na Zemlji gotovo sva živa bića ovise o Sunčevoj svjetlosti.
Biljke solarnu energiju pretvaraju u hranu
koja hrani druga živa bića.
Ali na Zemlji ima fantastičnih mjesta
na kojima se život razvio bez svjetla.
CUEVA DE VILLA LUZ MEKSIKO
Kad ulazim u ovakvu špilju, u jedno sam sigurna.
To je izvanzemaljsko okruženje.
-Malo se zamaglilo. -Aha.
U njoj je lako poginuti.
U ovom slučaju velika je opasnost
MIKROBIOLOGINJA
visoka koncentracija sumporovodika.
Sumporovodik vas može ubiti.
-Spreman? -Da.
Muž ide sa mnom da bi pazio na moju sigurnost.
Neće oklijevati da nas izvuče i kaže:
"Idemo, bilo je dosta."
Cueva de Villa Luz labirint je vapnenačkih komora.
Sumporovodik se izdiže na površinu Zemlje.
Kad se pomiješa s kisikom, stvara sumpornu kiselinu i vodu oboji u bijelo.
No neki oblici života mogu preživjeti,
čak se i sjajno snalaziti u ovim uvjetima.
Snotiti.
Kolonije bakterija s kojih stalno kapa.
U jednom snotitu puno je organizama.
Umjesto da se oslanjaju na fotosintezu,
jedu sumporovodik
i on im je izvor energije.
-Spreman za vatru? -Da.
Steriliziraj to.
Zaklopi, molim te.
Uzmimo ovaj.
Evo.
Jedan snotit.
Ovi su ponajbolji na svijetu.
Puni kiseline.
Toliko je nema ni u akumulatoru auta.
Razvio se cijeli ekosustav
koji se hrani snotitima.
Stvorenja koja nikad nisu vidjela danje svjetlo.
Vidiš li to?
Vidim.
Desno su veliki.
Kad god vidite ovakav trag bakterija,
vidjet ćete da ga prati riba.
Ondje ih ima još. Vidiš? Sada dolazi velika.
Evo je. To je to!
Proučavanje života u potpunome mraku
promijenilo je naše razmišljanje o životu na drugim planetima.
Zamislili smo se kad smo vidjeli da života može biti
ondje gdje ga nismo očekivali.
-25. -25.
Prilično visoko.
Misliš da bismo trebali izaći?
Svemu živom treba neki oblik energije.
Na vrućoj polovici Janusa ona dolazi od sunčeva svjetla.
Na hladnoj polovici ona dolazi iz velike dubine.
Od geotermalne aktivnosti.
Kad vulkanski pritisak izgura vodu na površinu,
nastane vrtlog novog života,
što pokrene pentapode.
Jedu crve koji se pojave oko geotermalnih izvora.
No to nije lako.
Crvi su razvili obranu.
Skaču i bljeskanjem upozoravaju druge.
Svi surađuju kao jedan kako bi preživjeli.
Neke životinje na Zemlji tako se služe svjetlom
da bi slale signale drugima.
PARK PRIRODE ALLEGHENY PENNSYLVANIA, SAD
Svaka ta točkica svjetla je krijesnica.
Pojave se čim Sunce zađe.
Poput iskrica iz vatre.
ENTOMOLOGINJA
To je spektakularno i sve ljepše kako pada mrak.
Krijesnice bljeskanjem komuniciraju.
Među rijetkim su kopnenim životinjama
koje komuniciraju vlastitim svjetlom.
Bioluminiscencija se među krijesnicama razvila kao upozorenje grabežljivcima
da su jako otrovne te da bih trebali izbjegavati.
A sad isti taj mehanizam služi za traženje partnera.
Krijesnica svjetlo proizvodi organom na trbuhu koji zovemo svjetiljka.
U tom organu je enzim
koji stvara svjetlo kemijskom reakcijom povezanom s kisikom.
Kontrolom količine kisika u svjetiljci
proizvode bljeskove i tu kemijsku reakciju mogu paliti i gasiti po želji.
Tako međusobno komuniciraju tim svjetlosnim signalima.
Mužjaci lete uokolo i malo se reklamiraju.
Bljeskaju poruku: "Ovdje sam, pogledajte me!"
Ženke čekaju na tlu i gledaju ih.
Kad vide takvog tipa, uzvrate mu bljeskanjem.
Mužjak im priđe i opet bljesne.
Ženka mu uzvrati i pare se.
Ovo je zapravo sve veliki ples očijukanja,
ovo što gledamo oko sebe.
Svaka vrsta ima vlastiti jezik
kojim se sporazumijeva u mraku.
No komuniciranje svjetlom vrlo je rizično.
Neke vrste evoluirale su za slanje lažnih signala.
Ovo je grabežljiva podvrsta photuris.
Zovu ih femme fatale,
jer mame mužjake drugih podvrsta i jedu ih.
Mogu hakirati komunikaciju mužjaka i ženke
i iskoristiti je.
Vidi se da je ovo grabežljiva krijesnica
jer je njezina svjetiljka drukčijeg oblika.
Upale se samo dvije crte, gotovo kao znak jednakosti.
Mužjak leti u potrazi za partnericom,
a ove krijesnice uzvrate mu signal
kao da su krijesnice iste podvrste.
Oponašaju ženke drugih podvrsta
kako bi privukle mužjaka, ali ne žele se pariti s njim.
Žele ga pojesti.
I to učini vrlo nasilno.
To je klasični primjer grabežljivca koji se služi mimikrijom.
Jedna vrsta oponaša ponašanje druge
kako bi je ubila.
Laž i prevara uobičajena su pojava u životinjskom svijetu.
Mislim da bi tako bilo na bilo kojem planetu.
Na Janusu se crvi svjetlošću služe kako bi preživjeli.
Ali sad će ih netko hakirati.
Kad ulovi crva, pentapod apsorbira njegovu bioluminiscenciju.
I tad oponaša signal upozorenja.
Crvi instinktivno odskoče kad vide bljeskanje.
Ali ovaj put to je klopka.
Pentapodi su ih nadmudrili.
Prilagodljivost je ponovno ključ preživljavanja.
Ali za sva bića na Janusu
život ovisi o jednom ključnom sastojku.
Jedno im je nužno na hladnoj i vreloj polovici planeta.
Voda.
GEOTERMALNO PODRUČJE HVERIR ISLAND
Svi znaju priču o Zlatokosoj i tri medvjeda.
Uđe im u kuću i želi pojesti kašu.
Prva zdjelica je prevruća.
Druga je ledena.
Zadovoljna je tek kad kuša kašu u trećoj.
"Ova je", reče Zlatokosa,
"baš kako treba."
Kad tražimo život u svemiru,
tražimo uvjete koji su "baš kako treba".
A u ovom slučaju "baš kako treba"
definira prisutnost ovoga.
Vode.
Voda prenosi sve nužne tvari za život diljem cijelog planeta.
Ali i svakog živog tijela.
Najvažnija je tvar u svemiru.
Navikli smo na vodu,
zato tek kad zastanemo i razmislimo o njoj
MIKROBIOLOG
shvatimo koliko je zapravo čudna.
Sastoji se od jednog atoma kisika
i dva atoma vodika.
Zbog same prirode tih elemenata i načina na koji su spojeni
imamo negativan naboj na strani kisika
i pozitivan na strani vodika.
To znači da se svaki vodik u molekuli
može povezati s kisikom u susjednim molekulama.
Ponovite taj proces na milijarde susjednih molekula
i dobivate tu čvrstu tvar.
Molekule vode ne privlače samo jedna drugu,
nego i gotovo bilo koju drugu molekulu s kojom dođu u dodir.
Rastavljaju druge tvari,
razbijaju ih i otapaju.
Voda je univerzalno otapalo
zbog jedinstvene osobine da razgrađuje hranjive tvari i kemikalije.
Čini se posve izvjesno da se prva iskra života nije upalila na kopnu,
nego u vodi.
Duboko u primordijalnim oceanima
plutali su kemijski sastojci za nastanak života.
Bilo je potrebno samo mjesto za koncentraciju tih sastojaka.
Mjesto koje će omogućiti kemijsku reakciju i nastanak života.
To se moglo dogoditi na hidrotermalnom izvoru.
Voda stupa u interakciju s vrelim stijenama u dubini.
Uzdiže se natrag u ledenu morsku vodu, noseći hranjive tvari i kemikalije.
Poput mjehurića života.
Veza između vode i života tako je čvrsta
da je nemoguće zamisliti kako bi život igdje u svemiru
mogao postojati bez nje.
Fantastično je kad znate da život može postojati u takvim krajnostima,
u velikoj vrućini i hladnoći. Ali voda je uvijek najvažnija.
Ako ima tekuće vode, bit će života.
Vode na Janusu ima malo.
Smrzne se u led.
Ili ispari u vjetar.
Ali ima dovoljno tekuće vode
da bi život mogao opstati.
Da bi se najžilavija bića
mogla prilagoditi i preživjeti.
U NASA-i imaju izreku:
"Ako želiš naći život,
slijedi vodu."
Kako bi se život prilagodio životu na drukčijem planetu?
Planetu s dva sunca.
Na kojem ima više energije nego na Zemlji.
Planetu idealnom za život.
Prijevod titlova: Ivan Zorić