NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
Maapallolla on miljoonia kasvi- ja eläinlajeja.
Mitä voisi elää sen ulkopuolella?
Maailmankaikkeudesta on löydetty tuhansia planeettoja -
aurinkokuntamme ulkopuolelta.
Niitä uskotaan olevan vielä triljoonia.
Jos edes murto-osassa niistä on elämää,
maailmankaikkeuden täytyy olla elossa.
Kaikilla elollisilla olennoilla on samat tarpeet.
Saada ravintoa,
lisääntyä -
ja kehittyä.
Soveltamalla elämän lakeja Maapallolla -
koko muuhun kosmokseen,
on mahdollista kuvitella,
mitä voisi elää -
vierailla planeetoilla.
Useimmat tuntemamme planeetat ovat niin helvetillisiä,
että ajatus elämästä niillä tuntuu mahdottomalta.
Mutta on uskomatonta, millaisissa paikoissa elämää voi syntyä.
Muistan aina, että äitini kutsui minua avaruusolennoksi.
Ajatukseni ovat olleet alusta asti ulkoavaruudessa.
Olen aina tiennyt, että haluan tutkia universumia.
DANAKILIN SYVÄNKÖ, ETIOPIA
Voi luoja.
ASTROBIOLOGI
Tämä on uskomattomin näkemäni paikka.
Kuvittelen toisten planeettojen näyttävän tällaisilta.
Uskomatonta.
Niin.
Paikalliset kutsuvat Danakilin syvännettä "Helvetin portiksi".
Syvänkö on 120 metriä merenpinnan alapuolella ja vulkaaninen.
Se on maailman kuumin paikka.
Tässä on 79 astetta. 82 astetta.
Tässä on huippulukemana 87.
Jos täällä voi olla elämää,
sitä voi olla monessa muussakin universumin paikassa.
Emme tiedä, onko vieraiden planeettojen elämän kemia samanlaista kuin meillä,
mutta se on kemiaa, joka auttaa niitä elämään.
Sillä kemialla on kuitenkin rajat.
Esimerkiksi kaikki elämä koostuu soluista. Niiden sisällä on biomolekyylejä,
joiden avulla solut elävät ja toimivat.
Se on koneistomme, jonka avulla kemia tapahtuu ja pitää elämän elossa.
Haluamme ymmärtää, miten koneisto toimii -
ja mikä saa sen hajoamaan.
Viime aikoihin asti on oletettu, ettei Danakilin olosuhteissa voi olla elämää.
Mutta astrobiologit tulevat tänne etsimään yksittäisiä yksisoluisia mikrobeja,
joita kutsutaan ekstremofiileiksi.
Mikrobit ovat liian pieniä paljaalle silmälle.
On eri asia ottaa vettä järvestä ja nähdä viliseviä ötököitä mikroskoopin alla.
Ainoa tapa havaita ekstremofiilejä -
on löytää jälkiä niiden DNA:sta -
kannettavan DNA-sekvensserin avulla.
Tämä on hyvin pieni laite. Se on hyvin herkkä lämpötilalle.
Tämä on yksi Maapallon kuumimmista paikoista.
Täällä kentällä meillä on blokkijäähdytin. Ja kanavat pyörivät.
Ja meillä on...
Sekvensointi käynnissä.
Sekvensointi tapahtuu.
Tässä on DNA:ta.
Loistavaa.
DNA:n sekvensointi on todiste siitä,
että ekstremofiilit voivat elää Danakilin happopitoisissa vesissä.
Nämä ovat mikrobien supersankareita. On uskomatonta,
millaisia eri strategioita ja mekanismeja niillä on,
joiden avulla ne selviävät tällaisissa olosuhteissa.
Elämän löytyminen täältä avaa kiehtovia mahdollisuuksia.
Jotkut elämänmuodot ovat tarpeeksi sitkeitä selvitäkseen missä tahansa.
Jopa avaruuden äärikolkissa.
Punainen kääpiötähti.
Yleisin tähtityyppi galaksissamme.
Kuvittele planeetta,
joka kiertää niin lähellä, että tähden painovoima on lukinnut sen.
Se on aina sama puoli aurinkoaan vasten.
Tämä on Janus.
Miten elämä mukautuisi niin äärimmäiseen maailmaan?
Toisella puolen planeettaa on aina päivä.
Tulikuuma aavikko.
Toisella puolella on ikuinen yö.
Jäätynyt varjomaa.
Näiden kahden välillä on kaistale ikuista hämärää.
Kylmällä puolen virtaa hyinen sulamisvesi -
kaivertaen kanjoneita maisemaan.
Jopa tällä planeetan vieraanvaraisimmalla alueella -
kasvillisuutta on vähän.
Mutta syvällä kanjoneissa -
elää erikoinen viisijalkainen olento.
Viisijalka.
Se on yhtä pieni kuin kissa -
ja Janusin hallitseva elämänmuoto,
joka pystyy sopeutumaan millaisiin olosuhteisiin tahansa.
Kylmällä puolella -
se on paksu ja karvainen.
Kuumalla puolella se on kiiltävä, hoikka ja arka.
Viisijalasta voi tulla mitä tahansa,
jotta se selviää.
Maassa kaikki eläimet mukautuvat ympäristöönsä.
Toiset lajit ovat mukautumiskykyisempiä kuin toiset.
ARIMA-LAAKSO
Tämä polku, jonka juuri löysin,
on kauniisti muotoiltu.
Luulisi, että isompi eläin tai ihminen on tehnyt sen.
Se on muurahaisten tekemä.
Etenkin lehdenleikkaajamuurahaisten.
Paikka on hiljainen,
ENTOMOLOGI
mutta yöllä tämä on kuin muurahaisten supervaltatie.
Lehdet vain virtaavat kohti niiden pesää.
Vau.
Katsos tuota.
Tämä on muurahaispesä.
Tästä näkee suoraan muurahaisyhdyskunnan sydämeen. Siellä käy kuhina.
Lehdenleikkaajamuurahaisilla on eri kasteja.
Siellä on sotilaita,
erilaisia työmuurahaisia -
ja kuningatar.
Vain kuningatar munii. Niitä on vain yksi.
Ilman sitä tätä kaikkea ei olisi.
Muurahaisyhdyskunta on riippuvainen työnjaosta.
Eri kasteilla on eri töitä.
Ja ne ovat erimuotoisia ja -kokoisia.
Otin juuri yhden sotilaista ja todella pienen työmuurahaisen.
Se ei ole yhdyskunnan pienin työmuurahainen,
mutta melko lähellä.
Pystyn tuskin pitelemään sotilasta. Todella vaikeaa. Tunnen sen voiman.
Tunnen, kuinka se yrittää pois. Leuat ovat ammollaan.
Mutta ero on uskomaton.
Ajatella, että ne ovat kaikki peräisin samanlaisesta toukasta.
Yhdyskunnan muurahaiset ovat läheistä sukua keskenään.
Niiden geenit ovat suurilta osin samat.
Niiden varttuessa toiset geeneistä aktivoituvat ja toiset sammuvat,
riippuen ravinnosta.
Mistä tahansa yksilöstä voi tulla työläinen, ruoan kerääjä tai sotilas.
Kykyä luoda täysin erilaisia muotoja samasta alkuperästä -
kutsutaan polyfenismiksi.
"Poly" tarkoittaa montaa ja "fenismi" muotoa.
Hämähäkki teki juuri sen, mitä olen yrittänyt välttää koko yön.
Se käveli suoraan näiden lehdenleikkaajien polulle.
Se ei tiedä hyvää.
Tässä näkee sotilaiden ja niiden leukojen voiman.
Jos yhdyskuntaa häiritään,
niiden työ on hoitaa asia. Ne tekivät juuri niin.
Vau.
Kimppuuni hyökätään.
Tuo sattuu.
Ne eivät ole käymässä päälleni.
Olennoilla, jotka kykenevät muuttumaan ja reagoimaan ympäristön muutoksiin -
niin nopeasti kuin muurahaiset, on uskomaton yliote selviytymisen suhteen.
Ne voivat hallita maailmaansa.
LÄMPÖTILA-ALUE
Januksessa -
viisijalat ovat polyfenismin mestareita.
Muurahaisten tavoin ne voivat kehittyä erilaisiin muotoihin.
Mutta niiden kaikkien elämä alkaa samassa paikassa.
Hämärän rajamailla.
Pari aikuista on valmiina lisääntymään.
Ne ovat sekä koiraita että naaraita.
Hermafrodiitteja.
Kumpikin yksilö voi tuottaa jälkeläisiä.
Näin onnnistumisen mahdollisuus tuplaantuu.
Pariteltuaan viisijalka lähtee kanjonin suojista.
Se kiipeää korkealle maalle -
valmiina kutemaan.
Huipulla jatkuva tuuli puhaltaa planeetan kylmän ja kuuman puolen välillä.
Mutta tuuli antaa tilaisuuden levittää toukat.
Tällä tavoin ne voivat asuttaa planeetan.
Kuumalla puolella on vähän vettä.
Sitä on tiivistynyt vain varjoisille alueille.
Jos syötävää ei ole, viisijalat jatkavat matkaansa.
Viidellä jalalla ne voivat kipittää mihin suuntaan vain.
Kymmenen silmän ansiosta -
paljon mikään ei jää niiltä huomaamatta.
Jos ne aistivat aterian,
ne kitkevät sen esiin tuntosarvien avulla.
Niiden on käytettävä hyödykseen jokainen tilaisuus.
TULILAAKSO
Elämä aavikolla on koettelemus.
Vain vahvat selviävät.
Luonnossa -
mikään ei ole sitkeämpi -
kuin skorpioni.
Näkyykö mitään? -En usko.
Ensimmäinen lapsuusmuistoni skorpionista:
olin kymmenvuotias ja näin suuren skorpionin.
Huusin äitäni.
Hän tuli apuuni -
ja kysyi, mikä hätänä.
EVOLUUTIOBIOLOGI
Osoitin katossa olevaa skorpionia ja sanoin, että se syö minut.
Äiti käski olla rauhassa ja sanoi, että se on vain skorpioni.
Söpönä meksikolaisena äitinä -
hän otti sandaalinsa ja murskasi sen pienen paskiaisen kattoon.
Carlos Santibáñez-López on nyt skorpionien asiantuntija,
joka on erikoistunut niiden myrkyn tutkimiseen.
Liikun yöllä ja käytän UV-valoa.
Se saa skorpionit hohtamaan.
Niillä on kuoressaan erityistä proteiinia.
Katsotaanpa tätä.
Katso tätä!
Niitä on paljon.
Aivan. Mahtavaa.
Skorpionit eivät ole juurikaan muuttuneet 400 miljoonassa vuodessa.
Se on täydellisen sopeutunut elämään aavikolla.
Skorpionien aineenvaihdunta on todella hidas.
Ne voivat olla pitkiä aikoja ilman ruokaa tai vettä.
Meillä on tietoa joistain lajeista, jotka ovat selvinneet vuoden -
syömättä mitään.
Niillä on juuri riittävästi energiaa pitämään yllä keskeisiä elintoimintoja,
jotta ne säilyvät hengissä.
Niiden on varmistettava, että seuraavalla kerralla, kun ruokaa on saatavilla,
ne saavat sen kiinni.
Skorpionit ovat kehittäneet paljon aseita metsästääkseen saalista.
Mukaan lukien niiden tärkein ase.
Myrkky.
Tutkiakseen skorpionin myrkkyä -
Carlosin pitää erittää sitä hännän myrkkyrauhasista.
Myrkky on voimakas sekoitus mineraaleja, suoloja -
ja satoja proteiineja, joilla on erilaisia tehtäviä.
Yritä olla mahdollisimman nopea.
Käytämme sähköä lihaksien stimuloimiseen.
Saamme vain pieniä määriä myrkkyä.
Aivan pikkuisen pisaran.
Mutta tämä pisara on niin arvokas, ettemme halua menettää sitä.
Hiero sitä vähän.
Noin. Siinä on pieni pisara.
Ihan hyvä.
Se toimii. Meillä on myrkkyä.
Se on tuolla, mutta se on ihan pikku tippa.
Aivan. -Näetkö sen?
Kyllä. -Se on kuin vesipisara.
Myrkky on niin tehokas ase,
että sitä käyttävät matelijat, hyönteiset ja kalat.
Se on kehittynyt erikseen ainakin 30 kertaa.
Mitä useammin Maassa on kehittynyt jotakin myrkyn kaltaista,
sitä todennäköisemmin sitä on myös muilla planeetoilla.
Januksen kuumalla puolella -
viisijalat käyttävät myrkkyä saaliinsa nappaamiseen.
Mutta yksin metsästäminen on vaarallista.
Jopa myrkyllinen saalistaja on voimaton -
kokonaista parvea vastaan.
Planeetan kylmällä puolella tilanne on yhtä vaikea.
Siellä on ikuinen pimeys ilman auringon tuomaa energiaa.
Miten mikään voi selvitä siellä?
Maassa lähes kaikki elämä riippuu auringonvalosta.
Kasvit muuttavat aurinkoenergian ravinnoksi,
joka ruokkii muita elämänmuotoja.
Mutta Maapallolla on poikkeuksellisia paikkoja,
joissa elämä on kehittynyt ilman valoa.
CUEVA DE VILLA LUZ -LUOLA, MEKSIKO
Kun harkitsen meneväni tällaiseen luolaan, tiedän, että se on vieras ympäristö.
Se höyrystyy vähän. -Niin.
Se on täynnä mahdollisisia tapoja kuolla.
Yksi suurimmista riskeistä luolassa on se, että siellä on paljon rikkivetyä.
MIKROBIOLOGI
Rikkivety voi olla tappavaa.
Oletko valmis? -Olen.
Niinpä mieheni tulee mukaan turvallisuusvastuuhenkilöksi.
Hän ei pelkää vetää meitä ulos ja sanoa,
että nyt riittää, on aika lähteä.
Cueva De Villa Luz on kalkkikivikammioiden sokkelo.
Maankuoresta kuplii rikkivetyä.
Hapen kanssa se muodostaa rikkihappoa ja muuttaa veden valkoiseksi kuin maito.
Silti jotkut elämänmuodot selviävät,
ja jopa kukoistavat näissä olosuhteissa.
Limaisia stalaktiittejä,
joista valuu bakteeripesäkkeitä.
Yhdessä stalaktiitissä on useita organismeja.
Ne eivät nojaa fotosynteesiin,
vaan ne syövät rikkivetyä -
ja käyttävät sitä energian lähteenä.
Oletko valmis liekkiin? -Jep.
Tee siitä siisti ja steriili.
Selvä. Sulkisitko tämän?
Otetaan tämä.
Selvä.
Selvä. Yksi stalaktiitti.
Nämä ovat maailman parhaimpia stalaktiittejä.
Todella happopitoisia.
Happopitoisempia kuin auton akkuhappo.
Kokonainen ekosysteemi on kehittynyt -
saamaan ravintonsa näistä stalaktiiteistä.
Olentoja, jotka eivät ole nähneet päivänvaloa.
Näetkö tämän?
Näen.
Täällä oikealla on joitain tosi suuria.
Aina kun näet tuollaisen valkoisen bakteerivirran,
kala menee sen perässä.
Tuolta tulee lisää. Näetkö? Tuolta tulee iso.
Se tulee. Noin. Se sai sen.
Elämän tutkiminen täydessä pimeydessä -
on laajentanut sitä, miten etsimme elämää muualla universumissa.
Se on saanut meidät ajattelemaan, että voimme löytää elämää paikoista,
joista emme olisi uskoneet.
25. -25.
Se on melko korkealla.
Selvä. Pitäisiköhän häipyä täältä?
Kaikki elämä tarvitsee jonkinlaista energiaa.
Januksen kuumalla puolella tähden valo antaa sitä.
Kylmällä puolella energia tulee syvältä planeetan sisuksista.
Geotermistä energiaa.
Kun vulkaaninen paine työntää veden pintaan,
syntyy uuden elämän pyörre.
Se taas saa viisijalat toimimaan.
Ne lähtevät geotermisissä vesissä olevien toukkien perään.
Mutta se ei ole helppoa.
Toukat ovat kehittäneet puolustuskeinon.
Ne hyppivät ja väläyttelevät toisilleen varoitussignaaleja.
Ne toimivat yhteistyössä elääkseen.
Maassa jotkut eläimet käyttävät valoa samalla tavalla:
lähettämään signaaleja.
ALLEGHENYN KANSALLISMETSÄ
Jokainen näkemäsi valopiste on tulikärpänen.
Niitä alkaa näkyä heti auringon laskiessa.
Kuin pieniä kipinoitä nuotiosta. Se on upeaa. Pimeässä näky vain paranee.
ENTOMOLOGI
Tulikärpäset kommunikoivat vilkkumalla.
Ne ovat ainoita maaeläimiä, jotka kommunikoivat itse luomansa valon avulla.
Tulikärpästen bioluminenssi kehittyi varoittamaan petoeläimiä siitä,
että ne ovat täynnä myrkkyjä ja niistä kannattaa pysyä kaukana.
Nyt sama mekanismi -
toimii kumppanin löytämisessä.
Tulikärpänen tuottaa valoa vatsassaan olevan, lyhdyksi kutsutun elimen avulla.
Elimessä on entsyymiä, joka tuottaa yhden fotonin valoa.
Kemialliseen reaktioon tarvitaan happea. Säätelemällä hapen virtausta lyhtyyn -
tulikärpänen tuottaa välähdyksiä. Ne pystyvät kontrolloimaan reaktiota -
ja käyttämään välähdyksiä keskinäiseen kommunikaatioon.
Urokset lentävät ympäriinsä itseään mainostaen.
Niiden välähdykset sanovat: "Tässä olen, katsopa minua."
Naaraat ovat maassa odottamassa ja katselevat ylös.
Kun ne näkevät mieleisensä kaverin, ne väläyttävät takaisin.
Uros tulee paikalle ja vilkuttaa taas.
Naaras väläyttää takaisin, ja ne parittelevat.
Takanamme on siis menossa suuri flirttaileva tanssi.
Jokainen laji luo oman kielensä, jonka avulla ne löytävät toisensa pimeässä.
Mutta valon käyttäminen kommunikointiin on riskialtista.
Jotkut lajit ovat kehittyneet lähettämään valesignaaleja.
Tässä on saalistava Photuris-suvun naaras.
Niitä kutsutaan femme fataleiksi, koska niillä on maine,
että ne houkuttelevat toisten lajien uroksia syödäkseen ne.
Ne voivat sekaantua koiraan ja naaraan väliseen kommunikointiin -
ja käyttää sitä hyväkseen.
Saalistavan tulikärpäsen erottaa siitä,
että sen lyhty on erimuotoinen.
Vain kaksi pientä viivaa syttyy. Ne näyttävät yhtäsuuruusmerkiltä.
Eli koiras lentelee etsien kumppania.
Kun se väläyttää, saalistaja väläyttää takaisin,
aivan kuin olisi saman lajin naaras.
Eli ne jäljittelevät toisen lajin naarasta,
jotta koiras tulee niiden luo. Mutta ne eivät halua paritella.
Ne haluavat syödä koiraan.
Ne tekevät sen väkivaltaisella tavalla.
Tämä on klassinen esimerkki saalistajasta, joka käyttää mimikryä.
Yksi laji kopioi toisen lajin käyttäytymistä -
tappaakseen sen.
Valehtelu ja pettäminen ovat melko yleisiä eläinkunnassa.
Luulisin asian olevan samoin millä tahansa planeetalla.
Januksessa toukat käyttävät valoa säilyäkseen hengissä.
Mutta niiden järjestelmään ollaan hakkeroitumassa.
Viisijalat pyydystävät pari toukkaa omaksuakseen niiden bioluminenssin -
ja matkiakseen niiden varoitussignaaleja.
Toukat hyppäävät vaistonvaraisesti pois välkkyvistä valoista.
Mutta tällä kertaa kyseessä on ansa.
Viisijalat saavat ne ohjattua sinne, minne haluavat.
Sopeutumiskyky on jälleen kerran niiden selviytymisen salaisuus.
Mutta kaikille Januksen olennoille -
eräs tärkeä tekijä on olemassaolon ehto.
Elivätpä ne sitten kuumalla, kylmällä tai hämärällä alueella.
Vesi.
HVERIRIN GEOTERMINEN ALUE, ISLANTI
Kaikki tuntevat sadun Kultakutri ja kolme karhua.
Kultakutri livahtaa karhujen taloon ja aikoo syödä niiden puurot.
Ensimmäinen on liian kuumaa.
Toinen kulho on jääkylmää.
Hän on tyytyväinen vasta maistaessaan kolmannesta kulhosta.
"Tämä", sanoo Kultakutri,
"on juuri sopivaa."
Kun etsimme universumista elämää,
etsimme juuri sopivia olosuhteita.
Tässä tapauksessa sopivat olosuhteet -
riippuvat tämän asian läsnäolosta.
Veden.
Vesi kuljettaa elämän välttämättömiä tekijöitä kaikkialle planeetalle.
Se tekee samaa kaikissa elävissä kehoissa.
Se on maailmankaikkeuden tärkein aine.
Vesi on meille niin tuttu asia,
että vasta kun sitä pysähtyy ajattelemaan tajuaa, kuinka outoa se on.
MIKROBIOLOGI
Vesi koostuu yhdestä happiatomista -
ja kahdesta vetyatomista.
Elementtien luonteen sekä sen takia, miten ne on sidottu,
happiatomilla on negatiivinen varaus ja kahdella vetyatomilla positiivinen.
Eli molekyylin vetyatomit -
voivat vuorovaikuttaa viereisten molekyylien hapen kanssa.
Kun vetovoima toistuu miljardeissa vierekkäisissä molekyyleissä,
syntyy yhtenäinen aine.
Toistensa lisäksi vesimolekyylit vetävät puoleensa lähes kaikki muutkin molekyylit,
johon ovat kontaktissa.
Ne repivät toiset aineet erilleen,
hajottavat ja liuottavat ne.
Vesi on universaali liuotin,
koska sillä on ainutlaatuinen kyky liuottaa ravintoaineita ja kemikaaleja.
On lähes varmaa, että ensimmäinen elämä Maapallolla ei syntynyt maalla,
vaan vedessä.
Syvällä primordiaalisissa merissä -
pyöri elämän kemialliset ainesosat.
Tarvittiin paikka, jossa ainesosat konsentroituivat,
ja sitä seuraava kemiallinen reaktio johti lopulta elämään.
Sellainen paikka saattoi olla hydroterminen aukko.
Vesi reagoi syvällä maassa oleviin kuumiin kiviin -
ja palasi jääkylmään meriveteen kantaen mukanaan ravintoaineita ja kemikaaleja.
Pieniä elämän kuplia.
Veden ja elämän välinen yhteys on niin vahva,
että on vaikea kuvitella minkäänlaista elämää missään universumissa -
ilman sitä.
On hämmästyttävää, miten elämää pystyy syntymään äärimmäisissä olosuhteissa.
Todella kylmissä tai kuumissa. Loppujen lopuksi on kyse vedestä.
Jos on nestemäistä vettä, on elämää.
Vettä on Januksessa vain vähän.
Se joko jäätyy jääksi -
tai haihtuu tuuleen.
Mutta nestemäistä vettä on juuri tarpeeksi,
jotta elämää voi syntyä -
ja jotta kaikkein sitkeimmät olennot -
pystyvät sopeutumaan ja jäämään eloon.
Nasassa on sanonta,
että jos haluaa löytää elämää,
on seurattava vettä.
Miten elämä mukautuisi erilaiseen maailmaan?
Planeetalle, jolla on kaksi tähteä.
Energiaa on enemmän kuin Maassa.
Tämä planeetta on täydellinen elämää varten.
Tekstitys: Merja Pohjola