Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
MIAMI, NOIEMBRIE 1989
Jorge, domnule...
Aici.
Lucía, vino cu mine, te rog.
Aici.
Intră.
CE A VĂZUT LUCIA
Dle Kouchner!
Nu continui călătoria?
Ba da, dar mai întâi vreau să mă asigur că totul e în regulă.
- Dacă e în regulă cu tine. - Da.
- Lucía Cerna? - Părinte?
Bun venit la Miami.
- Jorge. - Mă bucur să te cunosc.
Camera voastră e pregătită. Îmi închipui că vrei să te odihneşti.
Da.
Bernard Kouchner, secretar de stat al Franţei.
- Mă bucur să vă cunosc. - Îmi pare bine.
Lucía, cred că te las în mâini bune.
- Mulţumesc pentru tot. - Cu plăcere. Succes.
- Jorge. Succes. - Mulţumesc.
Şi cine e cea mai curajoasă?
Domnilor, bună ziua.
Domnul acesta e de la ambasada americană.
Chidester.
Richard Chidester.
El este agentul special Sanchez de la FBI.
Domnilor...
Am discutat problema cu părintele Tojeira
şi am stabilit că au nevoie de protecţie
din clipa în care vor ajunge.
Protecţie?
Mi-e teamă că avem de-a face cu forţe puternice.
Aceleaşi forţe malefice
care au provocat moartea preoţilor în El Salvador.
Înţeleg.
Agent special Rivers şi agent Hoyos tot de la FBI.
Agenţii sunt aici pentru siguranţa voastră.
Nu am putea garanta siguranţa martorei şi familiei ei
dacă nu am lua precauţiile necesare.
De sigur, vei putea să-i vizitezi oricând doreşti.
Desigur.
FBI te va proteja
într-un hotel.
Vreo două zile.
Putem evalua
riscurile mai bine.
E în regulă?
- Da, da. - Bine.
Dle Rivers...
Mami!
- Mergeţi. - Mulţumesc.
Mami.
Pe aici. Vino cu mine.
Ce s-a întâmplat?
Ce s-a întâmplat, scumpo?
Ce a fost asta?
Lucía.
Uite.
Pe lângă televizor, au luat şi telefonul.
Ce ciudat!
Dar camera este foarte frumoasă.
Da.
Foarte frumoasă.
Ia loc.
Te rog să-ţi spui numele, profesia şi adresa.
Numele meu este Lucía Barrera de Cerna.
Continuă. Profesia şi adresa de acasă.
Fac curăţenie în birouri la UCA,
o universitate din Antiguo Cuscatlán
şi locuiesc în Soyapango.
San Salvador, în municipiul Soyapango.
E cineva rănit?
Iar Elba şi fata?
Părinte Nachito, ai grijă...
Da, părinte.
Da, mă ocup. Da, părinte. La revedere.
Bună, Lucía, ce mai faci?
Fátima! Bine, bine. Cum se simte mama ta?
Nu prea bine.
Nu-ţi face griji, se va face bine.
Nu mai avem pâine, dar Jorge a mai băgat în cuptor.
Va fi gata în câteva minute.
- Salut-o pe mama ta. - Mulţumesc.
Jorge, aşteaptă mulţi oameni, grăbeşte-te.
Le-am spus să se întoarcă mai târziu pentru că e periculos.
dar vor pâine. Peste tot e închis.
Nu este mâncare.
Le-am spus preoţilor că transportul public nu funcţionează,
dar se pare că universitatea este închisă
şi nu trebuie să mă duc în timpul ofensivei.
Azi e linişte, dar aseară a fost foarte periculos.
Se spune că gherilele au pus o bombă
în faţa lui uşii lui Elba şi Obdulio, unul dintre paznici
şi au intrat în universitate.
Li s-a întâmplat ceva?
Nu, doar au traversat campusul.
Soldaţii i-au înconjurat şi au fugit prin campus.
Dar Elba e încă speriată şi era şi micuţa Celina,
fata care o ajută pe mama.
Iubita mea!
Cine te-a trezit?
Ce spune copilul meu frumos?
Cine e acolo?
Tata.
Unu... Unu, doi şi... trei.
Îmbrăcaţi-vă.
Plecăm.
Lasă-ne să ne spălăm mai întâi.
Cinci minute.
Poţi să ne laşi un minut, domnule?
Ne spălăm pe faţă şi coborâm în cinci minute.
Spuneţi numele complet şi profesia.
Te rog.
Jorge Cerna.
Brutar.
Ştiai că părintele Ellacuría aparţinea
Frontului de Eliberare Farabundo Martí?
Ţi-am zis deja.
Sunt brutar.
Spune-ţi numele complet şi ocupaţia.
- Pentru dosar. - Te rog.
Din nou? De ce?
Răspunde la întrebare.
Te rog.
Numele meu este Lucía Barrera de Cerna
şi lucrez ca femeie de serviciu la UCA.
În ce oraş locuieşti?
Municipiul Soyapango, v-am spus deja.
Nu mai avem făină, Jorge. Nu mai avem cu ce lucra.
Nu avem apă şi nici ingrediente pentru pâine.
Nici măcar lumânări să facem lumină.
Şi ce vrei să fac eu?
Lasă-mă să vorbesc cu părintele Nachito.
Nu-l cunoşti, dar e cumsecade.
Preoţii sunt nişte oameni foarte buni.
Îţi voi face cunoştinţă cu ei. Hai să mergem.
Poţi să iei copilul dacă vrei.
Nu am ce să fac aici.
Cum putem abandona casa asta, cuptorul? Asta e viaţa noastră.
Din ce vom trăi?
Din ce vom trăi dacă vom fi ucişi?
Asta mă întreb eu.
Din ce vom trăi?
Să mergem!
Urmaţi-mă!
Mergeţi!
Nenorociţilor!
Înaintaţi!
Nenorociţilor! Aveţi grijă!
Mergi înainte, căpitane.
- Nenorociţii! - La naiba!
Nenorociţii!
Uită-te la mine.
Ascultă-mă cu atenţie.
Casa asta nu e viaţa mea.
Cuptorul acela nu e viaţa mea.
Geraldina e viaţa mea.
Tu eşti viaţa mea.
La ce îmi foloseşte cuptorul dacă vă pierd pe voi doi?
Ce rost mai are viaţa fără voi doi?
Să mergem.
Un colón fiecare! Cojutepeque şi San Vicente!
Un colón fiecare pasager. Cojutepeque!
San Vicente, un colón!
Un colón, un colón, San Vicente! Cojutepeque!
Un colón!
Cojutepeque!
Un colón, doamnă? Un colón?
Cojutepeque, San Vicente!
Un colón! Un colón!
Cojutepeque şi San Vicente!
- Afară! - Toată lumea afară.
Ieşiţi cu documentele de identitate în mână.
Sunt soldaţi.
Vom spune că gherilele ne-au luat casa.
Că mergem să ne adăpostim în şopronul mamei mele.
Stai pe loc! Nu te mişca!
La pământ!
- Înapoi! - La pământ!
- Unde te mergeţi? - În centru.
Antiguo Cuscatlán?
La stadion.
Prea departe.
Domnul, aşteaptă puţin, te ajut eu.
Urcaţi. Aveţi grijă.
Aveţi grijă să nu cădeţi.
Gata. Acum, toată lumea să vină pe partea asta.
Pe partea asta. Ţineţi-vă bine.
În regulă.
Haide, porneşte.
Haideţi, haideţi!
Haide!
- Să mergem. - Da.
Ai grijă.
- La revedere. - La revedere.
UNIVERSITATEA JOSÉ SIMEÓN CANAS
- Bună. - Bună ziua.
Intră.
Părinte Nachito.
Lucía, ce faci aici?
Am venit pe jos din Soyapango.
A mers puţin cu o maşină.
Este război acolo, părinte.
Nu avem apă,
nu avem lumânări pentru lumină, nimic de mâncare.
Şi aici se tot întrerupe curentul.
Voiam să te întreb dacă putem rămâne aici peste noapte.
Sau cât durează ofensiva.
Da, desigur, nicio problemă.
Dar nu sunt singură, părinte.
Sunt cu soţul şi fiica mea.
Nu-ţi face griji.
Vino.
Urmează-mă.
- Probabil sunt extenuaţi. - Da, suntem.
Soţul meu prefera să rămânem acasă.
Crede că trebuie să stea de pază.
Fiicei mele şi mie,
de când cu bomba la uşă, ne e prea frică să fim acasă.
Dar părintele Nachito, fiica mea şi cu mine stăm în căminul doctoranzilor.
Nu, te rog.
- Nu e nevoie să meargă acolo. - Lucrăm deja acolo,
iar Lucía şi familia ei pot sta aici.
Nu e nevoie. Casele sunt deja goale.
Ne-am mutat deja în noua reşedinţă.
- Veţi sta în casa 15-16. - Bine.
Intră.
Îţi sunt recunoscătoare, părinte Nachito. Eşti foarte amabil cu noi.
Nu-i nicio problemă.
Asta e.
Nu sunt foarte confortabile, dar măcar aveţi intimitate.
Poftim.
E doar o noapte, părinte.
Nu, Jorge, stăm cât e nevoie.
Puteţi sta cât vreţi.
Cel verde cred că vine dedesubt.
Iar acesta vine aici.
Trebuie să mănânci, părinte Ellacu.
Ai slăbit prea mult în Spania.
Nu, nu mai vreau. Mulţumesc, Elba.
Credeam că încă eşti în Spania, părinte Ellacu.
M-am întors ieri.
Într-un moment nepotrivit având în vedere războiul.
Şi când e un moment potrivit în ţara asta?
Lucrurile au fost foarte urâte în ultima vreme.
Ar fi trebuit să rămâi pe pământul tău.
Ăsta e pământul meu. Ăsta.
Lucía are dreptate.
Odată cu restricţiile şi războiul la două străzi distanţă...
Juan Ramón, pacea nu va veni singură.
Pacea nu va veni niciodată.
Războiul acesta nu are niciun sfârşit.
Punct.
Nu sunt de acord, Lolo.
Şi va trebui să continuăm să facem tot ce putem.
Preşedintele Cristiani însuşi mi-a cerut
să fac parte din comisia de investigaţii FENASTRAS.
Suntem în război de opt ani.
Comisia mai poate aştepta câteva zile.
Dar te-ai grăbit
devansându-ţi călătoria din motive de securitate.
Acesta este cel mai sigur loc din capitală.
Desigur.
Sediul guvernului este peste stradă.
Suntem înconjuraţi de clădiri militare.
Asta ne pune între două fronturi.
Cine se teme poate merge în Santa Tecla, ca Rodolfo.
Cu toţii ne temem, dar suntem aici.
Uite...
Dacă sunt ucis în timpul zilei, veţi şti că gherilele au făcut-o,
dar dacă sunt ucis noaptea, soldaţii o vor fi făcut-o.
Nu cred că ar trebui să glumim despre asta având în vedere circumstanţele.
Cine ar vrea să ne ucidă?
Mi se pare foarte iraţional. Noi...
nu am făcut nimic.
În fine, acum...
Părintele Lolo abia mânca. Sărmanul om era bolnav.
Da, foarte.
Într-una din zilele astea ne va speria.
De ce s-a dus părintele Cardenal la Santa Tecla?
Au făcut o razie şi soldaţii au venit noaptea. S-a întâmplat acum două zile.
Lucía, exact în ziua în care a ajuns părintele Ellacu.
Părintele Rodolfo s-a speriat,
şi atunci, părintele Nachito i-a spus să se ducă la Santa Tecla.
Pâinea noastră cea spre fiinţă dă-ne-o nouă astăzi
Şi ne iartă nouă greşelile noastre,
precum şi noi iertăm greşiţilor noştri;
şi nu ne duce pe noi în ispită, ci ne izbăveşte de cel rău.
Tatăl nostru, Care eşti în ceruri
Sfinţească-se numele Tău
Vie împărăţia Ta
precum în cer şi pe pământ.
Pâinea noastră cea spre fiinţă dă-ne-o nouă astăzi
Şi ne iartă nouă greşelile noastre, precum şi noi iertăm greşiţilor noştri
şi nu ne duce pe noi în ispită, ci ne izbăveşte de cel rău
Tatăl nostru, Care eşti în ceruri
Sfinţească-se numele Tău...
Cinci minute!
E o fată tare bună.
E o comoară.
La fel ca tatăl ei.
La acea vreme...
lucram la UCA de vreo patru ani.
Dar pe atunci, lucram doar opt ore pe săptămână
pentru că făceam curăţenie doar în birourile preoţilor care predau cursuri.
Nu-ţi face griji,
explică-i situaţia, iar părintele Ellacuría va înţelege.
Ar fi de mare ajutor.
Şi pe noi ne-ar ajuta. Avem nevoie de ajutor.
Deci dialogul cu filozofia marxistă...
Aproape au terminat.
... este necesar, nu doar pentru dialectica
şi analiza materialistă a istoriei.
Marx nu este un filozof speculativ.
El interpretează realitatea de dragul transformării acesteia.
Asta a vrut FMLN să facă. Să schimbe realitatea din El Salvador.
Probabil, dar ar fi bine să punem la îndoială
doar metodele gherilelor, şi niciodată motivaţia lor.
Deci îţi doreşti o dictatură leninistă ca în Nicaragua?
Trăiască Revoluţia?
Să numeşti guvernul nicaraguan o dictatură leninistă
este cel puţin aventuros, dar totuşi, nu cred că
este timpul pentru revoluţie,
ci mai degrabă timpul
pentru dialog şi armonie.
Cu toate astea,
nevoile unui popor asuprit sunt în mod clar o prioritate urgentă.
- Şi ce propui? - Trebuie să facem
tot posibilul pentru a ne asigura că libertatea învinge asuprirea.
Justiţia învinge nedreptatea.
Şi iubirea, Menchén, iubirea... învinge ura.
Tot posibilul? Crime şi răpiri?
Menchén... Scuză-mă.
Menchén, scuză-mă.
Tatăl tău este lt. col. Menchén, nu?
Ce legătură are asta?
Nu, nimic.
Dar cred că rectorul
încearcă să spună
că purtarea abominabilă
a gherilelor, toată violenţa
şi abuzurile pe care le-ai descris atât de bine
invalidează cumva legitimitatea motivelor lor.
Pentru că au motivele lor.
Mulţumesc, Nacho.
În regulă, pentru luni
"Inteligenţa sensibilă" de Zubiri
şi legătura dintre gândirea lui Heidegger
cea a profesorului Zubiri.
Învăţaţi.
- La revedere. - La revedere.
Ellacu, Lucía vrea să te roage ceva.
Cred că este foarte rezonabil.
Bine.
Mergem în biroul meu?
Poţi să mergi cu el? Am un curs acum.
- Bine. - Ne vedem mai târziu.
Părinte Ellacu, cu salariul lui Jorge de la brutărie
şi orele pe care le lucrez la universitate
nu pot să iau un împrumut de la bancă.
Dacă aş lucra între 16 şi 20 de ore, atunci aş putea.
Contează pe mine.
Mă gândea, dacă nu îmi poţi da mai multe ore,
poate mă recomandaţi la reşedinţa din Santa Tecla.
Nu, avem nevoie de tine aici.
Poţi face curat în biroul meu, dar şi la reşedinţă.
Sau aş putea să-mi caut de muncă în altă parte.
Nu mă asculţi, Lucía.
Nu trebuie să-ţi cauţi de muncă în altă parte
20 de ore, 30, câte ai nevoie.
Voi vorbi cu Palomares.
- Serios? - Da.
Părinte Ellacu, pot să te îmbrăţişez?
Bineînţeles.
Nu ştiu... eşti foarte serios.
Nu sunt serios, sunt basc.
M-au ajutat de fiecare dată când am avut nevoie.
Au fost mereu alături de mine.
Nimic în lume nu m-ar fi oprit să lucrez pentru preoţi.
Nimic.
Când s-a născut copilul meu, Jorge şi-a dat demisia de la brutărie
şi a construit un cuptor acasă cu mâinile lui
pentru a avea grijă de Geraldina ca să pot continua să lucrez pentru ei.
Erau cei mai buni oameni din lume.
Am spus mereu asta şi o voi spune mereu.
Îmi pare rău, domnule.
Ce faci?
Îl ascult cum cântă.
Este părintele Nachito.
Aş vrea să mă duc acolo să-l văd cum cântă...
De ce nu te odihneşti?
Culcă-te.
Dacă voi n-aţi fi fost aici, m-aş fi dus direct acolo.
- Ce faci? Vino încoace. - Vin imediat.
Aşteaptă.
Ce înseamnă această rebeliune verde?
Ce înseamnă această rebeliune fără nume
care deschide uşa către inima unui om?
Adevărul este cel care insistă,
Adevărul este cel ce merge mai departe.
Vrea să fie spus şi luptă să iasă la iveală.
Adevărul este cel care insistă,
Adevărul este cel ce merge mai departe.
Vrea să fie spus şi luptă să iasă la iveală.
Luptă să iasă la iveală.
Şi luptă să iasă la iveală.
Dar exact asta mi-ai spus ieri.
Ieri au fost la Disneyworld, în Orlando,
dar nu am ştiut că se va întâmpla asta.
Unde stau?
- Ai spus că-i putem vizita. - Nu am spus aşa ceva.
Dl Childester a spus.
Nu-mi aduc aminte să fi spus asta.
Au trecut multe zile.
Spune-ne măcar la ce hotel stau?
Îmi pare rău, părinte. Măsuri de siguranţă.
E totul în regulă?
Nu, nu mai avem timp.
- A adormit? - Era extenuată.
E bună?
Vrei?
E mai bună decât hamburgerul pe care ni-l dau mereu.
Ce te-au întrebat?
Aceleaşi lucruri care în fiecare zi.
Cred că au terminat.
Le-am spus tot ce am ştiut.
Mâine ne vor duce la preoţi, o să vezi.
Te întrebi vreodată ce s-ar fi întâmplat
dacă ai fi rămas în Soyapango?
Dacă Geraldina şi cu mine am fi intrat în necazurile astea?
Mi-ai fi crezut povestea?
Normal că ţi-aş fi crezut-o.
Cine ştie de ce nu mă cred oamenii ăştia.
Eu te voi crede întotdeauna.
Întotdeauna.
Copilul e aici.
Lucía, Jorge, să mergem.
Ne aşteaptă.
Doctorul de aici este un compatriot de-al tău, Lucía.
Va asista la interogatoriu.
De ce am nevoie de un doctor dacă nu sunt bolnavă?
Nu, nu. Vrem să fim...
prevăzători.
Doctorul...
va ajuta FBI-ul cu interogatoriul.
M-am gândit că ar fi bine să ai un compatriot alături de tine.
Ce faci?
E cineva înăuntru.
Normal că e cineva înăuntru.
Pare că le face rău preoţilor.
Preoţii nu sunt în reşedinţă.
Cineva trebuie să facă ceva.
E armata.
Se pare că au plecat.
Ce fac aici?
Îmi imaginez că urmăresc gherilele.
Ca atunci când au intrat în campus prin poarta de lângă Obdulio.
Hai să ne odihnim.
Haide.
Doamne atotputernic,
în cer şi pe pământ, ajută-ne.
Ajută-i pe preoţi, ajută-ne pe noi.
Ellacuría făcea parte din FMLN?
Frontul Farabundo Martí.
Făcea parte din gherilă sau era doar un simpatizant?
Nu.
Părintele Ellacu nu făcea parte din gherilă, nu era implicat în aşa ceva.
Atunci, ce preoţi făceau parte din gherile?
Avea propriile idei, dar nu le plăcea violenţa de niciun fel.
Lucía,
ai spus multe lucruri,
dar nimic adevărat.
Ce vrei să spui?
Domnule, de ce spui asta?
Dacă aş fi vrut să mint, aş fi inventat ceva... nu ştiu,
mai grav,
mai rău. Ceva ce ai fi vrut să auzi.
Domnule, ajută-mă.
Te rog să nu te adresezi dlui Chidester.
Este aici doar în calitate de observator.
Nu pot să vorbesc cu el? De ce?
Nu am jurisdicţie pe pământ american.
Continuă.
Nu cred că ai fost acolo.
- Sau că ai dormit la UCA. - Poftim?
În casa 15-16. Ăsta e adevărul.
Casa 15-16 nu există!
De ce nu le spui că eşti o mincinoasă?
Nu sunt o mincinoasă.
Spun adevărul!
Nu te gândeşti la familia ta, Lucía.
Fiica ta,
soţul tău...
- Îi distrugi. - Nu...
De ce nu recunoşti că eşti o mincinoasă?
Am spus doar că am văzut,
iar tu te superi.
De ce nu ne spui cine te-a convins să spui asta?
Cine ţi-a spus să zici asta?
Cine a inventat asta, Lucía?
Ce mai vrei de la mine?
Ce vrei să-ţi mai spun?
Ce vreţi să fac?
- Te rog, spune-mi! - Spune adevărul.
Spun adevărul, dar nu mă crezi.
Mărturia ta nu e prea solidă.
Nu mai rezist.
Facem o pauză?
Nu.
Uite ce e, Lucía.
Hai să o luăm de la început.
Nu. Nu...
nu mai pot.
Cât timp ai lucrat pentru preoţi?
Ce s-a întâmplat?
Aşa, aşa...
Vrei şi tu?
Dacă aş putea să sar de aici...
aş putea să mă duc la biserică să le spun să ne protejeze.
Probabil aş reuşi înainte să-şi dea seama că am sărit.
Le-aş spune preoţilor că ne ţin închişi aici.
Îndepărtează-te de fereastră.
E pentru siguranţa ta.
Preoţii au probleme.
Părinte Nachito.
Mă bucur să te văd.
Te-am auzit cântând aseară.
Ai grijă de ei, Lucía.
Ai grijă de familia ta, nu-ţi face griji pentru mine.
Lucía!
Haide, începeţi cu mine.
Lucía a avut o noapte proastă.
- Ia-o mai târziu. - Lucía!
Au trecut multe zile.
Venim.
Minte, Jorge. Lucía ne minte.
Tu ştii asta, eu ştiu asta, ea ştie asta.
Nu-mi pasă de ea, e femeie.
E în natura femeilor să mintă.
Dar tu, Jorge?
Cum poţi permite asta?
Poate nu minte.
Poate a făcut o greşeală.
Nu fi ridicol, omule.
Colonele.
Lasă-l în pace, colonele.
Bine.
Păi...
investigaţia...
Se pare că da,
gherilele din FMLN i-au ucis pe preoţi.
Bine.
Martorul a făcut o greşeală.
Nu a fost rea credinţă.
Ignoraţi-o şi gata.
Ştii ce eşti, Jorge?
Un fătălău.
O cârpă.
Îţi plac femeile care îţi dau ordine, nu?
Asta îţi place, Jorge.
Mi-aş tăia boaşele înainte să las o femeie să-mi dea ordine.
Ştii cum se comportă preoţii cu femeile, nu?
Sunt nişte nenorociţi.
Iar preoţii spanioli sunt cei mai răi.
Crezi că nu se culcă cu femei?
Jurământul de castitate.
Da?
Crezi asta?
Ştii cum le-o trag?
Le cer să le prepare cafea,
să le facă paturile,
iar apoi le-o trag în fund.
Ştii cum îi spunea Lucía sociologului?
"Nachito." "Nachito."
Tată lumea îi spunea aşa.
I-au tras-o soţiei tale.
I-au tras-o Lucíei.
Şi moşii ăia spanioli sunt virili.
- Ce vrei să fac eu? - Nu, nu face nimic.
Îţi spun doar ce s-a întâmplat.
Lucía şi-a luat-o.
Lucía era târfa celor de la UCA.
"Târfa UCA" i se spunea.
Avem informaţii.
Am aflat...
că fetiţa nu e a ta.
Nu. Nu ştiai?
Uită-te la tine, Jorge.
Unde e asemănarea?
Aici, la urechi?
Bine.
Ce părere ai despre asta?
Părerea mea este...
că sunteţi nişte nenorociţi.
Voiam să te ajut, Jorge.
Încercam să te ajut, Jorge.
Dar nu mă laşi.
Nu mă laşi să fiu cumsecade.
Uită-te la mine.
Idiotule. Nenorocitule.
Hai să o luăm de la început.
Fără vulgaritate.
Cât timp?
Cât timp, Jorge...
a lucrat Lucía pentru preoţi la UCA?
Spune-ne, te rog, Jorge.
Ce ţi-au făcut?
Eşti bine?
E tot ce am văzut de la fereastră.
Din casa 15-16
se vede poarta, aleea noii reşedinţe.
Nu e prea mult, dar e ceva.
Preoţii au fost ucişi de soldaţi.
Asta e tot ce ştiu.
Nu ştiu cine sau de ce,
dar erau soldaţi. I-am văzut.
Şi mai ştiu că nu au meritat asta
pentru că erau cei mai cumsecade oameni din lume.
Lucía, de ce continui să spui asta?
Pentru că e adevărul.
Ei încearcă să te ajute.
"Să mă ajute."
Cum mă ajută?
Ştim că rectorul avea legături cu gherilele
şi că erau probleme în cadrul grupului.
- Doctorul ştie multe. - Da.
Mai ştim şi că gherilele erau supărate pe preoţi.
Pentru că nu s-au alăturat ofensivei.
Erau împotriva violenţei, cum ai spus, Lucía.
Uite ce e...
nu vreau să ai probleme.
Ştiu că preoţii te-au obligat să spui că soldaţii
i-au ucis pe ceilalţi preoţi, dar se acoperă unul pe celălalt.
Mulţi dintre ei s-au infiltrat printre gherile.
Tojeira e unul dintre ei.
Trebuie doar să spui adevărul.
Te-au obligat să minţi, nimic mai mult.
Uită-te la mine.
Dacă nu spui adevărul,
domnii aceştia de vor deporta în El Salvador.
Ştii ce se va întâmpla acolo, nu?
Ne vom vedea.
Şi nu doar cu tine.
Nu mai insista.
Şi cu fiica şi soţul tău.
- Nu... - Chidester.
Nu eu...
nu eu sunt cea care insistă.
Adevărul este cel care insistă.
Adevărul este cel care merge mai departe.
Adevărul vrea să fie spus.
Adevărul vrea să fie auzit.
Adevărul se luptă să iasă la iveală. Eu doar îl spun.
Unde e copilul? Aici! Aici!
Unde e copilul?
Poţi să deschizi uşa, te rugăm?
Vrem să trecem prin casă să ajungem pe strada Cantábrico.
Mauricio?
Dnă Lucía, poţi să ne laşi să trecem?
Este paznicul.
Deschide-le.
- Mulţumesc. - Mauricio, ai auzit
împuşcăturile aseară?
Nu ştiu nimic, doamnă.
Te-ai dus să verifici?
- Ce să verific? - Reşedinţa.
Ai văzut ceva?
Ceva pe pământ. Nu ştim ce e.
Scuzaţi-mă.
Lucía.
Mă duc să mă uit.
Nu te uita! Întoarce-te!
- De ce? - I-au ucis pe preoţi.
Nu.
Nu...
Nu!
Nu... Cine?
Nu ştiu. Pare că toţi sunt morţi.
- Părintele Ellacu? - Sunt şase cadavre.
Dumnezeule!
Trebuie să-i spun părintelui Chema!
Au ucis-o şi pe Elba.
- Şi pe micuţa Celina. - Iisuse!
Acolo urma să dormim.
Hai să ne întoarcem în casă.
Nu. Nu, nu... Trebuie să-l anunţ pe iezuitul provincial.
De ce? Îşi vor da seama.
Du-o la mama mea. Voi veni şi eu.
Lucía...
Nu. Trebuie să vorbesc cu iezuitul provincial.
Vino cu noi.
Nu pot să-i las acolo în soare.
Nu, nu!
Celinita...
Eşti bine, Obdulio?
Celinita mea...
Au venit aseară şi i-au ucis pe preoţi.
Poftim? Ce preoţi?
Pe toţi! Cadavrele sunt în curte.
Părintele Ellacu.
Părintele Nachito.
Părintele Moreno.
Şi Segundo Montes.
Amando López, chiar şi părintele Lolo.
Calmează-te. Eşti sigură de ceea ce spui?
Da, părinte.
Du-te şi uită-te singur.
Şi Elba şi fiica ei.
Sunt în dormitor, împuşcate amândouă.
Soldaţii au făcut-o, părinte.
I-am văzut. Am văzut soldaţii. I-au omorât.
- Ai spus cuiva? - Nu.
Lucía, unde e familia ta?
- Soţul şi fiica ta? - Acasă la mama mea.
Bine, stai aici cu ei şi nu vorbi cu nimeni.
Cine va găti acum dacă Elba nu mai e?
- Asta nu contează acum. - Bine.
Lucía, du-te acasă la mama ta cu Jorge.
Stai acolo şi nu vorbi cu nimeni, ai înţeles? Cu nimeni.
Dumnezeule! Dumnezeule!
- Obdulio... - E o tragedie, părinte!
Colegii tăi aveau legături cu gherilele?
Uite, oamenii ăştia... preoţii... au vrut să obţină liniştea cu ajutorul justiţiei.
S-au ferit mereu de violenţă.
Nu au atins niciodată o puşcă sau un pistol.
Iar ei au venit aici să le combată ideile cu gloanţe.
Preşedintele Cristiani acuză FMLN de crimă.
Dacă are vreo dovadă, ar trebui să o pună la dispoziţia anchetatorilor.
Graffiti-ul de afară confirmă această versiune.
Oricine poate face graffiti. Scuză-mă.
Părinte Augustín Herrera?
Paul Tipton. Preşedintele colegiilor şi universităţilor iezuite.
Părinte Tipton, mă bucur să te cunosc.
Spune-mi Paul, te rog. El este Alberto Berra, lucrează cu mine în DC.
Îmi pare bine.
Nu, părinte, plăcerea este de partea mea.
Luaţi loc...
Dă-mi voie să merg la toaletă mai întâi.
Sigur, părinte. Îţi arăt unde e.
Prostata mea din Alabama şi vezica irlandeză nu prea mai funcţionează,
dacă ştii la ce mă refer.
- Ia loc, părinte. - Mulţumesc.
Nu l-ai cunoscut pe părintele Tipton, nu-i aşa?
Nu, nu am avut plăcerea.
Este o forţă a naturii.
FBI-ul ar face bine să se pregătească.
A fost foarte neplăcut, părinte.
Nu am înţeles situaţia, iar lucrurile au scăpat de sub control.
Nu ştii cum se fac lucrurile în El Salvador.
De unde ai fi putut să ştii?
Eu am locuit acolo...
şi încă mă surprinde.
- Ai locuit în El Salvador? - Da.
Am lucrat la UCA. Acolo am cunoscut-o pe Lucía.
O cunoşteai pe Lucía?
Da, de aceea m-a rugat părintele să-l însoţesc.
Asta e grozav!
Da. Făcea curăţenie în birouri pe vremea în care eram acolo.
Se va bucura să vadă pe cineva cunoscut.
Mai ales după stângăcia noastră.
- Nu înţeleg cum am putut... - Nu, nu-ţi face griji pentru asta.
Eşti la fel ca cei din Cernas.
Victime inocente ale situaţiei.
Cuvintele tale îmi aduc alinare, părinte.
Să ne rugăm că asta se va termina cu bine.
Aşa va fi.
Ai încredere în părintele Tipton.
Are legături foarte puternice la Washington.
Iar când e nevoie, are familia mamei lui.
- Serios? - Spune că dacă Dumnezeu
nu ar fi vrut să-şi folosească influenţa pentru a face bine,
nu ar fi trebuit să-i dea o mamă bogată.
Dar cu toată influenţa lui
şi prestigiu şi putere şi banii familiei lui,
cea mai bună armă a lui este temperamentul irlandez.
Deci, îmi pare rău pentru FBI.
Nici nu-ţi imaginezi cât mă bucur că sunteţi amândoi aici.
Am suferit foarte mult.
Şi părintele Tojeira a suferit.
După ce i-am pierdut pe preoţi...
situaţia asta...
Da.
Încă nu pot să-mi imaginez.
Nacho...
Amando...
Segundo...
Incredibil.
Lolo...
Aşadar...
Părinte, generalul Covenback m-a pus la curent, deci cunosc situaţia ta.
Ne-au păcălit, părinte Paul.
Aşa pare.
Din ceea ce-mi dau seama, părinte,
nu prea ai cu ce să-i forţezi pe oamenii ăştia.
Eu pe de altă parte, sunt obişnuit să lucrez cu birocraţi.
Aşa că lasă-i să se pună cu bătrânul preot Tipton
şi vom vedea cum le va merge.
Dar să începem cu începutul.
Aş bea o gură de whisky, dacă eşti amabil.
Şi o să bei şi tu cu mine, nu?
Părintele Berra va începe probabil cu unul dublu.
Preşedintele Cristiani, la întâlnirea
cu arhiepiscopul Rivera, Damas şi cu mine,
ne-a asigurat că va avea loc o anchetă responsabilă, serioasă
şi că vinovaţii vor fi aduşi în faţa justiţiei.
Oricine ar fi ei.
Părinte, ce vrei să spui?
Dai vina pe gherile pentru aceste crime?
Cu atâtea clădiri militare în zonă,
faptul că nimeni nu a auzit împuşcăturile...
Nu ştiu.
Ridică semne de întrebare, nu crezi?
Acuzi armata, guvernul?
Nu.
Nu acuz pe nimeni. Nu e vina mea
dacă alţii îmi pun cuvinte în gură.
Vă rog să mă scuzaţi, s-a făcut târziu.
Politica noastră a fost şi va fi mereu la fel:
adevăr, dreptate, iertare.
Nu există martori?
Nu.
O voi vedea pe femeia aceea şi pe familia ei,
voi vorbi cu ea şi îi voi scoate de aici.
Îţi spun, părinte, nu e aici.
Nu ştiu ce crezi că ştii sau de ce crezi asta.
Ştiu pentru că am o legătură directă cu Dumnezeu. Aşa ştiu.
Dumnezeu greşeşte, domnule... Părinte.
Asta e bună. Ascultă-mă.
Fie vorbesc cu femeia aceea chiar acum sau cu cine e responsabil,
sau vorbesc la DC
şi vei blestema ziua în care ai venit pe acest pământ.
Aşteaptă.
A funcţionat.
- Părinte... te rog. - Începem.
Doar tu, dle Tipton.
Mă întorc repede.
Da, domnule.
Da, e în regulă, domnule.
Nu e nevoie să vă faceţi griji. Vă ţin la curent.
Bine.
Ştii că nu se termină aici, nu?
Sper că se termină.
Sunt sigur de asta.
O zi bună!
Ultimele cuvinte ale fraţilor noştri martiri
ne ajută să ne imaginăm un viitor
în care cu toţii ne putem considera fraţi cu adevărat.
Un viitor fără foame,
fără durere,
fără râuri de sânge vărsat pe nedrept.
Fără inimi pline de ură.
Fără câţiva care să aibă prea mult
şi prea mulţi care să nu aibă nimic.
Iubitori ai utopiei,
fraţii noştri au apărat viaţa şi pacea
care se bazează obligatoriu pe drepturile celor săraci.
Moartea lor, precum şi cea a lui Monsenor Romero, Rutilio Grande
şi a celorlalţi care au fost ucişi în El Salvador
pentru că şi-au dorit pace şi dreptate,
este în acelaşi timp sămânţă, floare şi fruct.
Şi mărturia lor
a fost scrisă cu sânge.
În timp ce criminalii îi omorau pe iezuiţi,
tinerii din La Chacra au adunat
morţii şi răniţii din ambele tabere
în mijlocul unei lupte fără milă.
Au protejat copiii,
au însoţi oamenii care fugeau de gloanţe din zonele de luptă,
i-au consolat pe cei care i-au pierdut pe ce dragi.
Au rămas cu cei săraci.
Pentru că au ascultat cu atenţie.
Poate că ne-au ucis fraţii,
dar nu au ucis Societatea lui Iisus
şi nici universitatea José Simeón Canas.
Nu au ucis-o.
Nimeni în afară de Lucía, ea e singura.
Cred că ar trebui să facem o listă cu toţi vecinii
să vedem dacă au auzit ceva. Oamenii vorbesc întotdeauna...
Scuză-mă, părinte Chema, nu ştiam că eşti aici.
- Bună dimineaţa. - Ce faci aici?
Părinte, ce altceva pot să fac? Am venit la muncă.
Intră, intră.
- Nu am vrut să te deranjez. - Nu, vreau să ţi-o prezint pe Julia.
- Îmi pare bine, doamnă. - Julia lucrează pentru arhiepiscopie.
Bună, Lucía, îmi pare bine să te cunosc.
Ea documentează crimele împotriva umanităţii.
Ne ocupăm de crimele asupra preoţilor.
Lucía, crimele împotriva drepturilor omului, precum cele împotriva preoţilor
paote nu pot fi judecate acum cu toate garanţiile de care avem nevoie,
şi de aceea este foarte important
să documentăm totul foarte bine.
Trebuie să avem totul pregătit pentru viitor.
Ea a lucrat cu monsenor Romero.
Da, am lucrat cu el.
Lucía, vreau să-mi spui tot.
Tot ce ţi-au spus preoţii, tot ce ai auzit sau îţi aminteşti.
- Desigur. - Vrei să stai jos?
Scuză-mă.
Asta e casa pe care ei o numesc 15-16.
Noi dormeam în fost dormitor al părintelui Pedraza,
dar nu am văzut nimic de acolo, aşa că am venit aici.
- Arată-mi, Lucía. - Da, desigur.
Aceasta este fereastra pe care am deschis-o.
- Asta? - Da?
Să vedem...
Acolo am văzut soldaţii.
Asta e tot ce am văzut.
Dar am auzit tot haosul.
Mi-aş fi dorit să fi văzut sau să fi făcut mai multe.
Nu spune asta, Lucía. ce ai fi putut să faci?
Dar de ce preoţii?
Ai fi dispusă să spui asta în faţa unui judecător?
Da, normal. E adevărul.
Vreau să înţelegi un lucru, Lucía.
După ce depui mărturie va trebui să iei primul avion pe care îl găsim.
- Avion? - Da, Lucía.
- Ai paşaport? - Unde o să mă duc?
Am vorbit cu Chema, părintele Tojeira,
despre posibilitatea de a te duce în Spania.
Spania?
Dar Spania e foarte departe. Nu vrea să mă duc aşa departe.
Casa şi slujba mea sunt aici,
şi afacerea soţului meu.
Lucía, măcar până la proces.
Nu e sigur pentru tine sau pentru familia ta să rămâneţi aici.
De ce i-au ucis pe preoţi?
Nu ar fi trebuit să fie ucişi aşa.
De ce să facă asta dacă au verificat deja casa
şi preoţii nu aveau arme?
Nu vreau să mă duc în Spania sau să mă urc în avion.
Statele Unite?
Arhiepiscopia ne poate ajuta cu viza.
Trebuie să cunoşti pe cineva sau să ai rude în State.
Nu, nu cunosc pe nimeni.
Lucía, cu toţii avem pe cineva în Statele Unite.
Nu am pe nimeni.
Nu m-a interesat niciodată să merg în Statele Unite.
Au universităţi iezuite acolo, te-ar putea primi.
Se vorbeşte engleza acolo, eu nu vorbesc engleza.
Se vorbeşte spaniola în multe locuri. În Miami.
Miami nu e departe şi aproape toată lumea vorbeşte spaniola.
Julia.
Procurorul e afară.
Ştie că există o martoră şi vrea să discute cu ea.
Ce i-ai spus?
Că ceea ce mi-a spus este secret de confesiune.
Am câştigat puţin timp pentru a contacta ambasada.
Lucía,
trebuie să cerem azil în Spania. Azil politic.
Tocmai discutam că Lucía nu vrea să meargă aşa departe,
iar eu spunea că ar putea merge la Miami.
Miami e bine.
Părintele Ellacu spunea că Miami era foarte frumos.
Şi se vorbeşte spaniolă.
- E aproape? - Mai puţin de trei ore de zbor.
Pot să încerc să grăbesc actele cu ambasada americană.
Ai paşaport?
- Trebuie să procesăm viza. - Nu am paşaport.
Atunci, trebuie să-ţi facem unul.
El e Céspedes.
Procurorul.
Cred că cel mai bine ar fi s-o ducem pe teritoriul spaniol, la ambasadă.
Apoi sunăm judecătorul.
Dar soţul şi fiica mea mă aşteaptă acasă la mama mea.
Ar trebui să-i sun.
E în regulă, vin şi ei.
Mai spune o dată.
Numele meu este Lucía Barrera de Cerna.
Fac curăţenie în birourile de la universitatea
din Antiguo Cuscatlán.
Familia mea şi cu mine stăteam în casa 15-16 de pe strada Cantábrico,
fosta locuinţă a preoţilor.
Spatele casei este orientat spre campus.
Le-am cerut adăpost.
De ce?
Pentru că în Soyapango era război.
Şi nu mai aveam ce mânca.
Doi adulţi şi un copil.
Copilul are doi ani.
Avem nevoie de ele azi, în această după-amiază.
Da, ştiu.
Nu aş fi cerut asta dacă nu era urgent.
Sper că ştiu în ce pericol pun această ambasadă.
Dle ambasador, e doar o noapte.
Doar o noapte. Vor fi în siguranţă. Acesta e teritoriu spaniol, nu?
Siguranţa misiunilor diplomatice este o glumă.
Spune-i lui Cajal, spune-i.
Da.
Perfect.
Mulţumesc.
Le ridic eu.
Hai să vedem peretele ăsta.
În regulă, Jorge, nu te mişca.
Relaxează-te, e pentru paşaportul tău.
Să vedem.
Uită-te la mine, Jorge.
Gata.
Să vedem...
Unu, doi, şi...
Perfect.
Nu poţi face deosebirea dintre soldaţi
şi gherile, mai ales când e întuneric noaptea.
Spui că ai văzut nişte oameni,
nu ai de unde să ştii dacă erau soldaţi.
Ba da, domnule, i-am văzut, erau soldaţi
ca cei pe care îi văd în fiecare zi pe stradă.
- A răspuns, dle judecător. - Legea ne obligă să ne asigurăm.
Îi spune ce vede şi ce nu vede.
Vreau să se consemneze că azi sunt prezenţi
în afară de cei menţionaţi mai de vreme,
părintele José María Tojeira,
domnul...
Bernard Kouchner din Franţa,
doctorul Bernard Kouchner, secretar de stat
a Republicii Franceze pentru acţiuni umanitare.
- Începeţi. - Aş dori
ca interogatoriul să nu dureze mult. Martora are avion în seara asa.
Interogatoriul va dura cât va fi nevoie.
Sunt sigur că dl judecător este sensibil
la nevoile martorei şi la angajamentul nostru.
Începeţi.
Înainte să continuăm,
aş vrea să revenim la ceea ce ne-ai spus ieri.
Le avem.
Bună ziua.
- Îl cunoşti pe ambasadorul Franţei? - Desigur.
- Dle ambasador Fortuit, ce faci? - Bine, mulţumesc.
- Părinte Estrada. - Ce faci, Julia?
Bine, bine.
Bernard a ajuns?
Da, secretarul Kouchner a venit cu mine
dar participă la interogatoriul Lucíei.
Ambasada franceză ne dau un vehicul blindat
pentru transportul către aeroport, nu-i aşa?
Suntem aici pentru a ajuta.
Mulţumesc, nu ai idee cât de mult mă bucură asta.
Dar ar trebui să plece spre aeroport deja.
Nu-ţi face griji, am vorbit
cu directorul de la Comalapa. Avionul îi va aştepta.
Nu va decola fără Lucía.
Aşa cum i-am spus ambasadorului Cádiz, îi vom oferi protecţie.
Grozav.
Mulţumesc. Franţa ajută mereu.
Mulţumesc.
- Haide. - Să mergem.
- Haide. - Lucía.
Mergi mai departe.
Mergem să facem check in-ul.
Pe aici.
Avionul a plecat deja, domnule.
E imposibil. Mi-au spus că va aştepta.
Nu a putut să mai stea. A decolat.
Doamnă, nu asta ne-a spus directorul aeroportului.
Familia aceasta trebuie să zboare azi.
Îmi pare rău, nu pot să fac nimic.
Când e următorul zbor?
- Spre Miami? - Da.
Staţi să verific.
Peste trei zile.
- Peste trei zile vor fi morţi. - O să vorbesc cu Fortuit.
Vom vedea.
Ne-am întors.
Nu ştiu, Lucía, gândeşte-te bine.
Chiar nu vrei să mergem la Miami cu tine?
Părintele Estrada şi cu mine putem sta cu voi câteva zile
până când vă acomodaţi.
Ne acomodăm?
- Cât timp vom sta acolo? - Nu ştiu.
Părinte Chema, avem casa noastră şi muncim aici.
Da, dar nu e aşa simplu. Asta nu se rezolvă într-o zi.
Avem veşti bune.
E un avion militar.
E în Belize. Nu ştim cât va dura,
dar au fost informaţi şi vor veni aici.
Nu-ţi face griji, vei ateriza în Miami.
Domnilor, bună seara. Părinte.
Dle Chidester. Ce faci aici?
Dle ambasador Fortuit...
Acesta este agentul special Edward Sánchez de la FBI.
FBI?
Dumnealui este ambasadorul francez.
- E vreo problemă? - Nu.
L-am informat deja pe părintele Tojeira
că va merge cu dna Cerna
la Miami.
Ambasadorul Walker
ne-a oferit personalul ambasadei pentru a ne escorta dacă va fi nevoie.
Agentul Sánchez lucrează la ambasadă.
Nu cred că este nevoie de escortă şi nici recomandabil.
Din contră.
Sunt multe de rezolvat la vamă...
Situaţia e complexă.
Dacă ar fi fost un zbor comercial aş fi înţeles, dar...
este un avion al armatei franceze.
Ei sunt cetăţeni din El Salvador nu din Franţa.
Iar biroul de imigrare ar trebui să ştie despre importanţa acestei femei.
Îl cunoşti pe colegul meu, Bernard Kuchner,
nu-i aşa, dle Chidister?
Doar după reputaţie.
Dle secretar de stat,
Richard Chidester, ambasada americană.
Ce mai faci?
Agent special Sanchez, FBI.
Se pare că ei escortează martora spre Miami.
- Înţeleg. - Treaba noastră e să protejăm martora.
- Nu a spus nimeni nimic despre FBI. - Aşa este.
E doar o măsură de protecţie.
Te rog, dle Chidester, nu mă lua de fraier.
Domnilor.
Familia asta a suferit destul. Vă rog.
Părinte, nu-ţi face griji. Voi zbura cu ei la Miami.
Nici ţie nu ţi-au dat de mâncare azi?
Nu. Ţie?
De când a venit doctorul aici...
Nu, tipul ăla nu e doctor.
L-au auzit spunându-i "colonel".
E ca toţi soldaţii.
Sunt foarte obosită...
Vreau să merg acasă.
Spune-e că nu ştii nimic.
Că nu ai văzut nimic.
Cum să spun asta?
Asta e ce vor să audă.
Dacă nu spui asta,
nu vom ieşi niciodată de aici.
Dar am fost acolo, i-am văzut.
De ce să spun că nu am văzut?
Lucía...
dacă nu le spui ce vor să audă...
ne ne vor lăsa în pace.
Asta vrei să fac? E ridicol.
Voi fi alături de tine orice decizie vei lua.
Părintele Nachito a venit să mă vadă.
Când?
În noaptea aceea.
În casa 15-16.
- L-ai visat. - Nu.
A venit să mă vadă şi a vorbit cu mine.
A spus să am grijă de familia mea.
De tine şi de Geraldina.
Trebuie să mă gândesc la el.
Atunci, spune că nu ai văzut nimic.
Spune că ai minţit, că nu ai fost acolo.
Nu am văzut nimic.
Nu am fost la UCA.
Vezi?
Nu e aşa dificil.
Nu e.
Nu am văzut nimic.
Nu am dormit la UCA.
Nu am văzut nimic.
Sunt sigur că ştii la cine mă refer.
O femeie hispanică, e cu soţul ei
şi o fetiţă, fiica lor.
Fetiţa cred că are vreo doi ani.
Sunt escortaţi de FBI...
Scuză-mă, domnule. Te pot ajuta cu ceva?
Nu, mersi. Vorbeam cu doamna aceasta drăguţă.
Doar clienţii au voie.
Voi lua o cameră, atunci.
Nu sunt camere libere.
Aş vrea o cameră, te rog.
Mary?
Mi-e teamă că nu avem camere disponibile, domnule.
Te rog să pleci.
O femeie este ţinută captivă aici împreună cu familia ei.
Nu ai nicio dovadă care să ateste asta, domnule.
Atunci, e ciudat că tu eşti aici.
Şi nu negi.
Aş putea să îmi sun avocatul dacă asta îţi doreşti.
Sigur, domnule, dar să faci o programare la biroul nostru.
Ştii ceva?
Pot s-o găsesc singur.
- Lucia! - Domnule?
Lucia Cerna! Sunt un prieten al părintelui Berra din El Salvador.
Ia mâinile de pe mine!
Te rog să pleci...
Îmi pare rău.
Îmi cer scuze, domnule.
Ai agresat un ofiţer federal.
Pleacă acum şi nu voi face plângere.
Poţi să-i mulţumeşti gulerului tău.
Nenorocitul ăla.
Spune-le că mâine le vom spune ce vor să audă.
Vom recunoaşte că am minţit pentru a-i ajuta.
Şi am vrea să mâncăm.
Cine e?
Intră.
Se poate?
Da, intră.
Vom spune că nu am fost acolo.
Vom spune că nu ştim nimic.
Eşti sigură, Lucía?
Mulţumesc.
Mă adresez cetăţenilor din El Salvador
în calitate de preşedinte al republicii
pentru a alina incertitudinile dureroase care tulbură poporul nostru.
De aceea vă transmit informaţii despre cazul iezuit
care ne-a marcat conştiinţa tuturor.
Martorii uciderii preoţilor s-au dovedit mincinoşi.
Au recunoscut că nu erau la universitate în acea noapte.
Au făcut mărturii mincinoase împotriva armatei fiind sub constrângere
din partea elementelor religioase apropiate gherilelor.
Acum vor avea şansa să explice tot
poporului nostru şi lumii
în cadrul unei conferinţe de presă organizate azi în Miami
în care îşi vor explica faptele.
Părinte, te rog.
Mergeţi înainte, vă ajung din urmă.
- Vino cu mine. - Unde?
- Trebuie să mergem. - Haideţi.
Conversaţia aceasta s-a terminat.
Vreau să vorbesc cu cineva care nu trebuie să vorbească cu altcineva
pentru a rezolva situaţia asta.
Aşteaptă puţin.
Lucia Cerna?
Ce faci aici, dle Tipton?
Ai pregătit o conferinţă de presă pe cinste.
Reporterii aceia vor pleca cu o poveste grozavă de aici, nu?
- Da, domnule. - Ce vrei?
Ce vreau? Scuze, nu ţi-am reţinut numele.
Vreau să te opresc să-i umileşti şi mai mult pe oamenii aceştia.
Poate vreau să te umilesc pe tine... doar puţin.
Sau i-aş putea lua de aici fără prea mult vâlvă.
Ce spui?
Lucia!
- Părinte Berra? - Lucia!
Părinte, întreab-o dacă vrea să participe la conferinţa de presă.
Vrei să participi la conferinţa de presă?
Nu, părinte, nu vrem.
- Ei vin cu noi. - Nu prea cred.
Părinte, vino să-mi cunoşti familia.
Crezi că-ţi voi permite să intri în camera aia
să vorbeşti cu reporterii?
Tot ce trebuie să fac este să aştept afară.
Ascultă, ţi-ai obţinut mărturia.
Preşedintele Cristiani s-a adresat deja naţiunii.
Conferinţa asta ar fi fost cireaşa de pe tort.
Dar vei risca să ne adresăm presei.
M-aş gândi de două ori la asta.
Ai câştigat războiul, de ce te mai deranjezi cu bătălia asta.
- În regulă. - În regulă.
În regulă, Nacho.
Noapte bună, Ellacu.
Ne vedem mâine.
Nu, plec şi eu.
Aşteaptă. Vin şi eu.
Nu mai face gălăgie!
- Vino cu mine. - Amândoi.
- Nu ne omorâţi! - Gura!
Nu ne omorâţi!
Grăbeşte-te, părinte. Să mergem!
La pământ!
Tatăl nostru, Care eşti în ceruri Sfinţească-se numele Tău
Vie împărăţia Ta
Precum în cer şi pe pământ.
Pâinea noastră cea spre fiinţă dă-ne-o nouă astăzi şi ne iartă greşelile noastre
precum şi noi iertăm greşiţilor noştri
Şi nu ne duce pe noi în ispită, ci ne izbăveşte de cel rău
Tatăl nostru, Care eşti în ceruri Sfinţească-se numele Tău
Vie împărăţia Ta
Precum în cer şi pe pământ.
Şi ne iartă greşelile noastre precum şi noi iertăm greşiţilor noştri
Şi nu ne duce pe noi în ispită, ci ne izbăveşte de cel rău
Ávalos.
- Da, locotenente. - La ce oră începi?
- Poftim? - La ce oră începi?
Haide, fă-o!
Începe, fir-ar să fie!
Taci din gură! Unde e?
Nu fata!
Amice...
Haide, amice.
Nu-ţi fie frică.
Amice.
Caporal, du cadavrele în casă.
Poţi să le târâi.
Să mergem!
Pleacă, să mergem.
FILMUL ACESTA NU AR FI FOST POSIBIL
FĂRĂ MĂRTURIA LUCÍEI BARRERA,
LUI JORGE CERNA ŞI JOSÉ MARÍA TOJEIRA.
LUCÍA ŞI FAMILIA EI NU S-AU MAI PUTUT ÎNTOARCE ÎN EL SALVADOR
ÎN PREZENT TRĂIESC ÎN CALIFORNIA (SUA).
PĂRINTELE TOJEIRA A DEVENIT RECTORUL UNIVERSITĂŢII
ÎN PREZENT ESTE DIRECTORUL
INSTITUTULUI PENTRU DREPTURILE OMULUI, IDHUCA,
FONDAT DE SEGUNDO MONTES.
TOŢI CE RESPONSABILI
PENTRU MASACRUL IEZUIŢILOR RĂMÂN LIBERI,
ÎN AFARĂ DE FOSTUL COLONEL INOCENTE MONTANO,
CONDAMNAT LA 133 DE ANI ÎN ÎNCHISOARE
DE TRIBUNALUL NAŢIONAL SPANIOL ÎN 2020.
Traducerea: FAST TITLES MEDIA