Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
MIAMI, LISTOPAD 1989
Pane Jorge. Prosím.
Lucío. Pojďte se mnou, prosím.
Prosím.
Pojďte.
Prosím.
A PŘIŠLI V NOCI...
Pane Kouchnere.
Nechtěl jste pokračovat v cestě?
Ano, ale nejdřív se chci ujistit, že je vše v pořádku.
- Jestli s tím souhlasíte. - Jistě.
Zvláštní agent Rivers.
Geraldo Hoyos, těší mě.
- Lucía Cernová? - Těší mě.
Vítám vás v Miami.
- Jorge. - Těší mě.
Máme pro vás připravený pokoj. Určitě si chcete odpočinout.
Ano.
Bernard Kouchner, ministr zahraničí Francouzské republiky.
- Těší mě. - Těší mě.
Myslím, že vás nechávám v dobrých rukách.
- Děkuju za všechno. - Rádo se stalo, hodně štěstí.
- Jorge. Hodně štěstí. - Mockrát děkuju.
A ta nejstatečnější? Kdo to je?
Pánové, dobrý den.
Tenhle pán je z americké ambasády.
Chidester.
Richard Chidester.
A tohle je zvláštní agent Sánchez z FBI.
Už jsem tu věc řešil s otcem Tojeirou
a shodli jsme se, že potřebují ochranu,
- jakmile sem přijedou. - Ochranu?
Vlivné síly jsou proti nim, bohužel.
Stejné síly zla, jež způsobily smrt duchovních v Salvadoru.
Rozumím.
Zvláštní agent Rivers
a agent Hoyos, také od FBI.
Agenti
jsou tady pro vaše bezpečí.
Nemůžeme zajistit bezpečí svědkyně bez potřebných opatření.
Samozřejmě je můžete kdykoliv navštívit.
Ovšem. Ovšem.
FBI vás bude chránit v jednom hotelu.
Několik dní.
Do té doby,
než vyhodnotíme riziko s větší přesností.
Souhlasíte?
- Ano. Tak dobře. - Dobře.
Pane Riversi.
Mami.
- Prosím. - Děkuji.
Mami.
Prosím. Pojďte se mnou.
Copak je?
Copak je, broučku?
Podívej se na to.
Lucío.
Podívej.
Kromě televize nám sebrali i telefon.
To je divné.
Ale pokoj je moc hezký.
Ano.
Ano, je hezký.
Posaďte se.
Řekněte celé své jméno, povolání a bydliště.
Jmenuju se Lucía Barrera Cernová.
Pokračujte. Povolání.
Adresa vašeho bydliště.
Pracuju jako uklízečka v kancelářích UCA.
To je univerzita ve starém Cuscatlánu.
A já žiju v Soyapangu.
Na východ od San Salvadoru, ve městě Soyapango.
Ale je někdo zraněný?
Co Elba a její dcera?
Otče Nachito, opatrujte se.
Ano, otče, udělám to. Ano, otče. Sbohem.
Ahoj, Lucío, jak se máš?
Fátimo. Dobře, dobře. Tvoje matka už se trochu zotavila?
Ne, není na tom dobře.
Neboj se, určitě se to pomalu zlepší.
Jorgemu před chvílí došel chleba, ale už dal do pece další.
Za pár minut bude hotový a teplý.
- Pozdravuj maminku. - Děkuju.
Jorge, venku čeká spousta lidí. Pospěš si.
Řekl jsem, ať přijdou později, tohle je nebezpečné.
Ale nikdo nechce zůstat bez chleba. Všude už zavřeli.
Není žádné jídlo.
Mluvila jsem s knězem a řekla jsem, že tu není doprava.
Ale univerzita je zavřená
a nemusím tam jet, dokud trvá ofenzíva.
Dnes je tam sice klid, ale v noci to bylo dost nebezpečné.
Dokonce říkají, že gerila dala bombu
ke dveřím domu Elby a Obdulia, jednoho ze strážných.
A prý vtrhli na univerzitu.
Stalo se jim něco?
Ne, zřejmě jen prošli kampusem.
Obklíčili je vojáci, tak chtěli utéct přes univerzitu.
Ale Elba se moc bojí. A taky tam byla malá Celia,
která už matce pomáhá.
Holčičko.
Kdo tě probudil?
Co říká moje princezna?
Co říká tahle krásná princeznička? Kdo tam je?
Tatínek?
Jedna. Jedna, dva a tři.
Oblečte se.
Jdeme.
Nejdřív se opláchneme.
Pět minut.
Můžete na nás chvilku počkat, pane?
Opláchnu si obličej. Za pět minut budeme dole.
Řekněte své jméno.
Příjmení a taky povolání.
Prosím.
Jorge Cerna.
Pekař.
Věděl jste, že otec Ellacuría patří
k Frontě Farabunda Martího pro národní osvobození?
Jak jsem řekl.
Já jsem jen pekař.
Řekněte své jméno,
příjmení a povolání.
Tohle je do záznamu. Prosím.
Už zase? Ale proč?
Pouze odpovídejte na otázky.
Prosím.
Jsem Lucía Barrera Cernová.
Pracuju jako uklízečka v kancelářích univerzity.
- UCA. - Odkud jste?
Jsem z města Soyapango, jak jsem řekla.
Došla nám mouka, Jorge. Nemůžeme dál pracovat.
Není voda ani suroviny na chleba.
Už nemáme ani svíčky na večer.
A co s tím mám dělat?
Promluvím s otcem Nachitem.
Ty ho neznáš, ale je hodný.
Kněží jsou moc hodní lidé, Jorge.
Já tě představím, odejdeme.
Jestli chceš, můžeš odejít s malou.
Já tam nemám co dělat.
Nemůžeme opustit dům a pekárnu.
Tohle je náš život.
Z čeho budeme žít?
Z čeho budeme žít, když nás zabijí?
Na tohle se tě ptám.
Z čeho budeme žít?
Jdeme!
Za mnou!
Hněte sebou!
Parchanti!
Dělejte, pohyb!
Parchanti, běžte!
Pane kapitáne!
- Mizerové! - Táhněte!
Podívej se na mě.
Poslouchej mě.
Tenhle dům není můj život.
Tahle pekárna není můj život.
Můj život je Geraldina.
Můj život jsi ty.
K čemu je mi pekárna, když vás ztratím?
K čemu je mi život, když vás nemám?
Odejdeme.
Do Colónu! Cojutepeque a San Vicente!
Do Colónu, do Colónu! Cojutepeque!
San Vicente, Colón!
Colón, Colón, San Vicente, Cojutepeque!
Do Colónu, do Colónu!
Cojutepeque!
- Ven! - Všichni běžte ven!
Ukažte svoje doklady!
Nechte nás projít.
To jsou vojáci.
Řekneme, že nám gerila zabrala dům.
Že jedeme za mou matkou, aby nás ubytovala.
Ani hnout! Ani se nehni!
Na zem! Na zem!
Zpátky, zpátky, zpátky!
- Kam jedete? - Do centra.
Do starého Cuscatlánu?
Ke stadiónu.
To je daleko.
Pane.
Počkejte chvilku. Já vám pomůžu.
Vy nastupte do auta. Pomalu. Hlavně opatrně.
Opatrně, ať neupadnete.
Teď se všechny přesuňte sem.
Na tuhle stranu, na tuhle stranu. Pořádně se držte.
Dobře.
Do toho! Jeďte!
Pojďte, pojďte!
Pojďte!
- Tak jdeme. Jdeme. - Ano.
Opatrně.
STŘEDOAMERICKÁ UNIVERZITA JOSÉHO SIMEÓNA CAÑASE
- Zdravím. - Dobrý den.
Dále!
Otče Nachito.
Lucío. Co tady děláš?
Přišli jsme pěšky až ze Soyapanga.
Jen kousek jsme se svezli dodávkou.
Zuří tam válka, otče.
Nemáme vodu,
nemáme ani svíčky, nemáme nic k jídlu.
Tady taky. Elektřinu neustále vypínají.
Měl byste pro mě místo, otče?
Aspoň dokud neskončí ofenzíva.
Jistě, děvče, žádný problém.
Ale já tady nejsem sama, otče.
Přišel se mnou i manžel a moje malá dcera.
Ničeho se neboj.
Pojď.
Jdeme, doprovodím tě.
- Musíš být vyčerpaná. - Jsme unavení, ano.
Můj manžel chce zůstat doma.
Cítí zodpovědnost, když je tu strážný.
Ale dcera a já
máme strach tady zůstat, co nastražili tu bombu.
Otče Nachito.
V semináři určitě máte pokoj pro mě a pro malou.
Kdepak, děvče. Nemůžete bydlet v semináři.
Vždyť bychom tam obě pracovaly.
Lucía a její rodina můžou zůstat tady.
To přece není nutné. Tady jsou domky prázdné.
My jsme se přestěhovali do nové rezidence.
- Vy zůstanete v domě 15-16. - Dobře.
Pojďte.
Jsem vám vděčná, otče Nachito. Vy jste tak hodní.
To nic, děvče.
Jsme tady.
Nejsou moc pohodlné, ale budete mít soukromí.
Prosím.
Bude to jen jedna noc, otče.
Ne, Jorge, zůstaneme tady, dokud bude třeba.
Můžete zůstat, jak dlouho chcete.
Ano, ta zelená je zezdola. Myslím.
A tahle je odtud.
Musíte jíst, otče Ellacu.
Moc jste zhubnul, když jste byl ve Španělsku.
Ne, už nic nechci. Díky, Elbo.
Já myslela, že jste ve Španělsku, otče Ellacu.
Vrátil jsem se včera.
Ve špatnou dobu, když je tady válka.
A kdy je v téhle zemi vhodná doba?
Poslední dobou je to tady hodně ošklivé.
Měl jste zůstat ve své vlasti o něco déle.
Tohle je moje vlast, Lucío.
Lucía má pravdu.
Je stanné právo, válka zuří kousek odtud...
Juane Ramóne. Mír přece nepřijde sám.
Mír nepřijde nikdy.
Tahle válka nikdy neskončí.
A tečka.
Nesouhlasím, Lolo.
Musíme dělat všechno, co je v našich silách.
Sám prezident Cristiani mě požádal,
abych zasedal v odborové vyšetřovací komisi.
Válka trvá už osm let.
Komise klidně může pár dní počkat.
Neměl jsi s návratem
tak spěchat. Kvůli bezpečí.
Tohle je nejbezpečnější místo ve městě.
Jistě, přímo před námi
jsou přece kasárna hlavního velitelství.
Jsme obklopení vojenskými budovami.
Takže jsme v ohnisku konfliktu.
Kdo se bojí, může odjet do Santa Tecla jako Rodolfo.
Bojíme se všichni. A jsme tady.
Poslyšte.
Když mě zabijí ve dne, tak víte, že to byla gerila.
Ale jestli přijdou v noci, tak mě zavraždili vojáci.
Nemyslím, že v téhle situaci můžeme takhle žertovat.
Proč by chtěli zabít zrovna nás?
Přijde mi to hrozně iracionální.
My jsme přece nic neudělali.
V každém případě jsme právě teď...
Otec Lolo skoro nejedl. Ten chudák je moc nemocný.
Ano, zhoršilo se to.
Bojím se, že takhle nás brzo opustí.
A proč otec kardinál odjel do Santa Tecla?
Došlo k razii.
Vojáci sem vtrhli v noci. Bylo to před dvěma dny.
Lucío, zrovna v den, kdy přijel otec Ellacu.
Otec Rodolfo dostal strach.
Tak mu otec Nachito řekl, ať odjede do Santa Tecla.
- Takže můžeme vysílat. - Přesně tak.
Je nás málo.
... jako i my odpouštíme našim viníkům.
Neuveď nás v pokušení a zbav nás od všeho zlého. Amen.
Otče náš, jenž jsi na nebesích,
posvěť se jméno tvé.
Přijď království tvé.
Buď vůle tvá, jako v nebi, tak i na zemi.
Chléb náš vezdejší dej nám dnes
a odpusť nám naše viny,
jako i my odpouštíme našim viníkům.
Neuveď nás v pokušení a zbav nás od všeho zlého. Amen.
Otče náš, jenž jsi na nebesích,
posvěť se jméno tvé...
Pět minut!
Malá je pořád tak hodná.
Je to zlatíčko.
Je po tatínkovi.
V té době už jsem pracovala
na UCA asi tak čtyři roky.
Ale tehdy jsem dělala jenom osm hodin týdně.
Starala jsem se jen o kanceláře kněží, kteří vyučovali.
Vážně se ničeho neboj.
Vysvětlíš mu situaci. Otec Ellacuría to pochopí.
Pomohlo by nám to.
A nám taky. Pravda je, že to potřebujeme.
Proto je dialog s marxistickou filozofií nutný,
a to nejen kvůli
dialektické a materialistické analýze dějin.
Marx není spekulativní filozof.
On interpretuje realitu, aby ji mohl změnit.
Tohle přece chtělo FMLN. Změnit salvadorskou realitu.
Pravděpodobně.
Jenže měli bychom zpochybňovat pouze metody gerily,
a nikdy její důvody.
Takže vy tady chcete leninskou diktaturu jako v Nikaragui?
Ať zvítězí revoluce?
Nazývat nikaragujskou vládu leninskou diktaturou
mi připadá poněkud přehnané. Přesto nemyslím, že tohle je
doba na revoluci.
Je to spíše doba
na dialog a smíření.
Pochopte.
Potřeby utlačovaného lidu jsou naprosto prioritní záležitostí.
- A co navrhujete? - Musíme udělat
vše potřebné, aby svoboda zvítězila nad útlakem.
Spravedlnost nad bezprávím.
A láska, Menchéne, láska nad nenávistí.
Všechno potřebné? Zabíjet a unášet?
Menchéne, pardon.
Menchéne, promiňte.
Váš otec je přece podplukovník Menchén, je to tak?
- Co to s tím má společného? - Ne, nic.
Ale domnívám se, že pan rektor
se snaží vysvětlit, že odporné chování
členů gerily, všechno to násilí
a vydírání, které jste velmi dobře zmínil,
v žádném případě nepopírá legitimitu jejich důvodů.
Protože oni mají své důvody.
Děkuji, Nacho.
Dobrá, na pondělí "Vnímající inteligence" od Zubiriho.
A souvislosti mezi Heiddegerovým myšlením
a profesorem Zubirim.
Učte se.
- Sbohem. - Sbohem.
Ellacu, tady Lucía tě chce o něco požádat.
Myslím, že je to velmi rozumné.
Dobře.
Půjdete se mnou na rektorát?
Můžeš? Půjdeš s ním? Já teď mám totiž hodinu.
- Ovšem. - Dobře. Zatím ahoj.
Jdeme.
Otče Ellacu, s platem z pekárny, kde pracuje Jorge,
a za hodiny, které pracuju na univerzitě,
nepřesvědčím banku, aby mi dala úvěr.
Kdybych měla 16 nebo 20 hodin, tak ano.
Počítej s tím.
Myslela jsem, že jestli tady nemáte víc hodin,
mohl byste mě doporučit v semináři nebo v budově koleje Santa Tecla.
Ne, tady jsi potřeba.
Můžeš se starat i o rektorát, kromě rezidence?
Ale jestli to nejde, můžu si najít práci jinde.
Ale ty mě neposloucháš, Lucío.
Nemusíš hledat práci na žádném jiném místě.
20 hodin, 30, kolik potřebuješ.
Promluvím s Palomaresem.
- Vážně? - Jistě.
Otče Ellacu. Můžu vás obejmout?
Jistě.
Nevím. Vy jste tak vážný člověk.
Nejsem vážný, děvče. Já jsem Bask.
Vždycky mi pomohli, když jsem je požádala.
Vždycky tam pro mě byli.
Za nic na světě bych nepřestala pro kněží pracovat.
Nikdy.
Když se narodila malá, Jorge nechal svoji práci v pekárně.
Postavil pec doma, vlastníma rukama.
Aby se mohl starat o Geraldinu
a já jsem mohla dál pracovat u kněží.
Byli to nejlepší lidé na světě.
Vždycky jsem to říkala a říkám to pořád.
Promiňte, pane.
Co děláš?
Poslouchám, jak hraje.
To je otec Nachito.
Chtěla bych tam jít a dívat se, jak zpívá.
Radši si odpočiň.
Už spi.
Nebýt tebe a malé, šla bych tam hned teď.
- Co děláš? Vrať se. - Hned přijdu. Jdu jenom vedle.
Zůstaň tady.
Co chce říct tato divoká rebelie?
Co chce říct tato bezejmenná rebelie?
Otvírá v srdci člověka bránu do nového dne
Je to pravda, která mluví
Je to pravda, co se prosazuje
Chce být vyřčena a chce vyjít ven
Je to pravda, která mluví
Je to pravda, co se prosazuje
Chce být vyřčena a chce vyjít ven
A chce vyjít ven
Ale přesně tohle jste mi řekl i včera.
Včera jeli do Disneyworldu v Orlandu. Ale já jsem to nevěděl.
Kde tedy bydlí?
- Řekl jste, ať přijdeme. - To jsem neřekl.
Pan Chidester to řekl.
Nepamatuju si, že by to řekl.
Už je to dlouho.
Řekněte nám, v kterém hotelu bydlí.
Je mi líto. Jde o bezpečnost.
- V pohodě? - Ne, dochází nám čas.
- Usnula? - Byla úplně vyřízená.
Je to dobré?
Chceš?
Lepší než hamburgery, co nám pořád nosí.
Na co se tě dnes ptali?
Na to samé, co každý den.
Já myslím, že už skončili.
Řekli jsme jim všechno, co víme.
Zítra nás odvezou ke kněžím, uvidíš.
Nezeptala jsem se, co by bylo, kdybys zůstal v Soyapangu.
Kdybychom v tomhle problému byly jenom já a Geraldina.
Věřil bys mým tvrzením?
No jistě.
Nevím, proč mi ti lidé nevěří.
Já ti vždycky budu věřit.
Vždycky.
Je tady malá.
Lucío, Jorge, jdeme.
Čekají na nás.
Tady pan doktor je z vaší vlasti.
Lucío.
Bude přítomen u výslechu.
Proč potřebuju doktora? Nejsem nemocná.
Ne, chceme být...
Opatrní.
Pan doktor pomůže FBI při výslechu.
Myslím, že mít tu člověka z vaší vlasti vám prospěje.
Co děláš?
Někdo je uvnitř.
Samozřejmě je někdo uvnitř.
Myslím, že přepadli kněží.
Kněží jsou zrovna v rezidenci.
Někdo musí něco udělat.
Je to armáda.
Zdá se, že už odešli.
Co tady chtějí?
Nejspíš pronásledují gerilu.
Jako když sem přišli přes dům Obdulia.
Musíme se vyspat.
Tak pojď.
Bože všemohoucí.
Vládneš v nebi i na zemi, pomoz nám.
Pomoz kněžím. Pomoz nám všem.
Byl Ellacuría v FMLN?
Fronta Farabunda Martího.
Byl členem gerily nebo jen sympatizantem?
Ne.
Otec Ellacu nebyl členem gerily. Nepletl se do toho.
Řekněte, kdo z kněží tedy byl členem gerily?
Oni měli svoje názory. Ale neměli rádi žádné násilí.
Žádné.
Lucío. Už jsi nám řekla spoustu věcí.
- Ale žádnou pravdu. - Jak to, žádnou pravdu?
Pane, proč to říkáte?
Kdybych vám lhala, vymyslela bych si něco...
Něco většího. Vážnějšího, co chcete slyšet.
Pane, pomozte mi.
Prosím, neoslovujte pana Chidestera.
Je tu jen jako pozorovatel.
Nemůžu s ním mluvit? A proč ne?
Nemám jurisdikci na americkém území.
Pokračujte.
Nevěřím, že jsi tam byla, Lucío.
- Ani že jsi spala na UCA. - Jak to, že ne?
V domě 15-16, je to tak.
Dům 15-16 neexistuje.
Proč všem neřekneš, že jsi obyčejná lhářka?
Já nejsem žádná lhářka.
Říkám naprostou pravdu.
Nemyslíš na svou rodinu, Lucío.
Na svou dceru.
Na manžela.
- Oni mají potíže tvojí vinou. - Ne.
Proč nechceš přiznat, že jsi lhala?
Já jen říkám, co jsem viděla.
Jenže vás to uráží.
Proč nám nepovíš, kdo tě donutil to říct?
Kdo ti nařídil, abys to řekla? Kdo si to vymyslel, Lucío?
Co ode mě chcete?
Co chcete, abych řekla?
Co chcete, abych udělala?
- Prosím, odpovězte! - Řekněte pravdu!
Já vám říkám pravdu. Nevěříte mi.
Vaše svědectví není věrohodné.
Už nemůžu.
- Dáme si přestávku? - Ne.
Poslyš, Lucío.
- Začneme od začátku. - Ne! Ne!
Už nemůžu, ne.
Jak dlouho už pracuješ pro faráře na UCA?
Copak, broučku?
Klid, klid, klid.
Chceš trochu?
Kéž bych odtud mohla vyskočit.
Běžela bych do kostela a poprosila, ať mě ochrání.
Určitě bych to stihla dřív, než by zjistili, že jsem pryč.
Řekla bych faráři, že nás tady uvěznili.
Ustupte od okna.
Pro vlastní bezpečí.
Kněží mají problémy.
Otče Nachito. Moc ráda vás vidím.
Slyšela jsem vás zpívat.
Opatruj je, Lucío.
Opatruj své blízké, o mě se neboj.
Lucío!
Počkat, začněte se mnou.
Lucía měla špatnou noc.
- Půjde později. - Lucío!
Už je to mnoho dní.
Lucío, musíme jít.
Hned půjdeme.
Ona si vymýšlí, Jorge. Lucía nám vykládá samé lži.
Ty to víš, já to vím, ona to ví.
Na ní mi nezáleží. Je to žena.
Ženské jsou prolhané od přírody.
Ale ty, Jorge.
Proč jsi jí to dovolil?
Je možné, že si nevymýšlí.
Možná se jen zmýlila.
Nevykládej nesmysly.
Plukovníku.
Nechte ho, plukovníku.
Takže...
To vyšetřování...
Je to možné.
To členové gerily FMLN zabili faráře.
Dobře.
A svědkyně se zmýlila.
Nemyslela to tak.
Prostě ji neposlouchejte.
Víš, co jsi zač, Jorge?
Jsi srab.
Posera.
Líbí se ti, když ženská poroučí, viď?
Takhle to máš rád, Jorge.
Ale mně ženská nebude poroučet. To si radši ufiknu koule.
Víš, co faráři dělají se ženskou?
Jsou to parchanti.
A Španělé jsou nejhorší.
Věříš tomu, že nemají ženské?
Ten slib čistoty?
Jo?
Věříš tomu?
Víš, jak je šoustaj?
Řekne jí, ať udělá kafíčko.
Ať mu ustele postel.
A pak jde rovnou na věc.
Vojede ji. Vojede ji do zadku.
Víš, jak říkala Lucía tomu sociologovi?
Nachito. Nachito.
- Všichni mu tak říkali. - Ne. Tvoji ženu vojebali.
Lucíu vojebali.
Tyhle španělský dědkové ho maj velkýho.
- Co mám udělat? - Nedělej nic.
Jenom ti říkám, co se stalo.
Lucíu všichni kryli.
Lucía byla prostitutka celý UCA. Kurva z UCA, tak jí říkali.
Máme jistou informaci.
Víme to.
Ta malá není tvoje dcera.
Nevíš to?
Podívej se na sebe.
Nejste si podobní.
Zvoní ti v uších?
Tak co?
Co si o tom myslíš?
Myslím si jen to,
že jste všichni zatracený zmetci.
Já ti pomáhám, Jorge.
Pomáhám ti, Jorge.
Ale nedovolíš to.
Nedovolíš to po dobrém.
Dívej se na mě.
Zmetku! Parchante!
Začneme od začátku.
Bez urážek.
Jak dlouho?
Jak dlouho, Jorge,
pracovala Lucía pro faráře na UCA?
Řekni nám to, Jorge.
Co ti udělali?
Je ti dobře?
To jediné jsem viděla z okna.
Z domu 15-16 je vidět vchod a chodba do nové rezidence.
Není to moc, ale něco ano.
Faráře zabili vojáci.
Víc nevím.
Nevím kdo, nevím odkud, nevím proč.
Ale byli to vojáci. Viděla jsem je.
A taky vím, že si to nezasloužili.
Protože to byli nejlepší lidé na světě.
Lucío, proč na tom pořád trváte?
Protože je to pravda.
Snažíme se vám pomoct.
Pomoct mi.
Pomoct mi s čím?
Víme, že rektor byl zapletený s gerilou.
A že gerila měla problém se svými členy.
- Víte toho nějak moc. - Ano.
Taky víme, že gerila měla na faráře spadeno.
Protože nesouhlasili s ofenzívou.
Nechtěli násilí, jak jsi řekla, Lucío.
Poslyš.
Já nechci, abys měla potíže.
Vím, že faráři tě nutí tvrdit, že to byli vojáci,
kdo zabil ty kněží. Ale kryjí se mezi sebou, Lucío.
Je mezi nimi spousta lidí infiltrovaných do gerily.
Jedním z nich je i Tojeira.
Stačí jen, když nám řekneš pravdu.
Že to oni tě donutili lhát, a nic víc.
Podívej se na mě.
Když neřekneš pravdu,
tihle pánové tě deportují do Salvadoru.
Víš, co se ti tam stane, viď?
Doplatíš na to.
- A ne jenom ty. - Pane, to by stačilo.
Tvoje dcera a tvůj manžel.
- Přestaňte. - Pane Chidestere.
Nejsem to já.
Neříkám to já.
Je to pravda, která mluví.
Pravda, co se prosazuje.
Pravda, co chce být vyřčena.
Pravda, co chce být slyšet.
Pravda, co touží vyjít ven. Já ji jen říkám.
Kde je ta holčička? Tady, tady, tady.
Kde je ta holčička?
Otevřete nám, prosím.
Chceme projít domem do ulice Cantábrico.
Mauricio?
Paní Lucío, nechte nás projít, prosím.
To je strážný.
Otevři jim dveře.
Děkuju.
Poslyšte, Mauricio. Neslyšel jste v noci střelbu?
Já nic nevím, paní.
Už jste to tam prohlédli?
- Prohlédli co? - Přece rezidenci.
Viděli jste něco?
Je tam pár pytlů, ale nevíme, co to je.
S dovolením.
Lucío.
Jdu se podívat.
Nedívej se. Vrať se.
- Proč? - Oni zabili kněží.
Ne!
Ne! Které?
Nevím, ale asi všechny.
- Otce Ellacu? - Je tam šest těl.
Panebože.
Musím to říct otci Chemovi.
A zabili taky Elbu.
- A malou Celiu. - Bože můj!
Tam jsme měli spát my.
Pojď, musíme jít domů.
Ne! Musím říct provinciálovi, co se stalo.
Přijdou na to, nemusíš jim nic říkat.
Ty běž do domu mojí matky. S malou. Já pak přijdu.
Lucío.
Ne. Musím mluvit s provinciálem.
Odejdeme. Pojď s námi.
Nenechám kněží ležet samotné na slunci.
Ne! Ne!
Moje Celinita.
Co je ti, Obdulio?
- Moje Celinita. - Co je?
Přišli v noci a zabili kněží.
Cože? Které kněží?
Všechny. Jejich těla jsou v zahradě.
Otce Ellacu.
Otce Nachita.
Otce Morena.
A Segunda Montese.
Amanda Lópeze. I chudáka otce Lola.
Uklidni se. Jsi si jistá tím, co říkáš?
Ano, otče. Běžte se tam podívat.
I Elbu a její dceru.
Obě leží zastřelené v pokoji.
Byli to vojáci, otče.
Viděla jsem je. Viděla jsem vojáky. Zabili je oni.
- Řekla jsi to někomu? - Ne.
Lucío, kde je tvoje rodina?
- Kde je tvůj manžel a dcera? - Šli do domu mé matky.
Běž za nimi, zůstaň tam a nikomu nic neříkej.
Ale kdo bez Elby udělá oběd?
- Na tom teď nezáleží. - Dobře.
Lucío, běž ke své matce za Jorgem.
Nikam nechoď a s nikým nemluv. Rozumíš? S nikým.
Bože, bože. Bože můj!
- Obdulio. - Je to tragédie, otče.
Vaši kolegové měli něco společného s gerilou?
Tihle muži, duchovní, usilovali o mír a spravedlnost.
Vždycky se vyhýbali ozbrojenému násilí.
Tihle lidé se nikdy nedotkli pušky, žádné zbraně.
Oni sem přišli a postříleli je kvůli jejich názorům.
Prezident Cristiani z té vraždy rozhodně obviňuje FMLN.
Jestli má pan prezident důkazy, měl by je předat vyšetřovatelům.
Nápisy po celém vchodu tuhle verzi potvrzují.
Nápisy může udělat kdokoliv. Pardon.
Otec Agustín Herrera.
Paul Tipton. Prezident Jezuitských škol a univerzit.
Otče Tiptone. Moc mě těší.
Paule, prosím. Říkejte mi Paule.
To je Alberto Berra, pracuje se mnou v D.C.
Těší mě.
Prosím vás, otče. Mě moc těší.
Posaďte se, posaďte se.
Dovolte mi nejdřív navštívit toaletu, prosím.
Ovšem, otče. Ukážu vám, kde je.
Moje alabamská prostata a irský měchýř
spolu poslední dobou nevycházejí, jestli mi rozumíte.
- Posaďte se, otče. - Děkuji.
- Vy otce Tiptona neznáte, že ne? - Ne. Neměl jsem tu čest.
Ten člověk je jako hurikán. Pánové z FBI budou překvapení.
Měli jsme s nimi velké potíže, otče.
Nepochopili jsme situaci. A vymklo se nám to z ruky.
Nejste zvyklí na to, jak věci chodí v Salvadoru.
Jak jste to mohli vědět?
Já sám jsem tam žil...
A překvapuje mě to.
- Žil jste v Salvadoru? - Ovšem.
Pracoval jsem na UCA. Tam jsem poznal Lucíu.
- Vy znáte Lucíu? - Ano.
Proto otec chtěl, abych jel s ním.
- To je dobře. - Rozhodně.
Uklízela kanceláře v době, kdy jsem tam pobýval.
Bude moc ráda, že vidí někoho známého.
Hlavně po té naší nemotornosti.
- Nechápu, jak jsme mohli... - Ne, netrapte se tím.
Vy jste jako Cernovi.
Nevinné oběti situace.
Vaše slova jsou mi útěchou, otče.
Modleme se, aby to dobře dopadlo.
Určitě.
Důvěřujte otci Tiptonovi.
Nikdo z katolické církve nemá
ve Washingtonu lepší konexe než on.
A kam se nedostane on, tam je rodina jeho matky.
- Vážně? - On říká, že kdyby Bůh nechtěl,
aby využíval veškerý svůj vliv pro dobro,
nedal by mu bohatou matku.
Ale spíš než všechen vliv,
prestiž, moc a peníze jeho rodiny
je největší zbraní jeho irská nátura.
Takže předem lituju ty lidi z FBI.
Jsem velmi rád, že jste tady, otče.
Nesmírně nás to trápilo.
A otce Tojeiru také.
Když jsme je ztratili, otče, tahle situace...
Ano.
Nemůžu se s tím smířit.
Nacho.
Amando.
Segundo.
Je to otřesné.
Lolo.
Nuže. Otče.
Generál Covenback mě informoval, takže mám přehled o vaší situaci.
Podvedli nás, otče Paule.
To bych řekl.
Vidím to takhle, otče.
Vy nemáte žádné páky, abyste ty lidi přesvědčili.
Jenže já mám velké
zkušenosti s byrokraty.
Jen ať zkusí podrazit otce Tiptona.
Uvidíme, jak se jim povede.
Ale popořádku.
Přišel by mi vhod hlt whisky, jestli to nevadí.
Přidáte se ke mně, že ano?
Tady otec Berra nejspíš začne s dvojitou.
Prezident Cristiani si dnes ráno předvolal
arcibiskupa Riveru y Damase a mě.
Ujistil nás, že proběhne zodpovědné a vážné vyšetřování.
A že viníci budou pohnáni před spravedlnost.
Ať jsou kdokoliv.
Otče.
Jak to myslíte?
Vy snad nevěříte, že za ty vraždy je
přímo zodpovědná gerila?
Blízkost množství vojenských budov v oblasti.
To, že neslyšeli střelbu trvající 20 minut. Nevím.
Minimálně to vyvolává pochybnosti, nemyslíte?
Vy obviňujete armádu a vládu?
Ne.
Nikoho neobviňuju. Nedovolím, abyste mi vkládali
do úst slova, která jsem neřekl.
Omluvte nás, ale už je pozdě.
Naším cílem vždycky bylo a bude to samé.
Pravda, spravedlnost, odpuštění.
Nejsou žádní svědci?
Ne.
Já se teď sejdu s tou ženou a její rodinou.
Promluvím si s ní. A odvedu ji pryč z tohohle místa.
Říkám vám, otče, že tady není.
Nevím, jak můžete vědět...
Protože mám přímou linku na Pánaboha. Proto.
Ale Bůh se mýlí, pane.
Otče.
To se povedlo.
Poslyšte. Hned si promluvím s tou ženou nebo s vaším velitelem.
Jinak udělám v D.C. takovej brajgl,
že proklejete den, kdy jsem přišel na svět.
Moment.
Vyšlo to.
- Otče. Prosím. - Můžeme jít.
Jen vy, pane Tiptone.
Hned přijdu.
Jistě. Ano, to mi stačí.
Nebojte se, budu vás informovat.
Dobře.
Tohle ještě neskončilo, jasné?
Doufám, že ano.
Jo, to se vsadím.
Přeju vám hezký den.
Poslední společné a mučednické slovo našich bratrů
pomáhá představit si budoucnost,
v níž se všichni skutečně můžeme nazývat bratry.
Budoucnost bez hladu.
Bez chudoby.
Bez řek plných krve, nespravedlivě prolité.
Bez srdcí rozervaných nenávistí.
Bez hrstky, která má většinu,
a bez většiny, co nemá nic.
Věrni této utopii,
naši bratři ze všech sil hájili život a mír,
který je nezbytně nutný pro práva těch nejchudších.
Jejich smrt, jako smrt monsignora Romera Rutilia Grandeho,
a dalších zavražděných v Salvadoru,
kteří toužili po míru a spravedlnosti,
je teď zároveň semínkem, květem i plodem.
A stvrdila krví jejich poselství.
Zatímco ti zločinci vraždili jezuity,
mladí lidé v La Chacra sbírali
mrtvé a raněné na obou stranách,
uprostřed toho šíleného boje bez konce.
Chránili děti.
Pomáhali těm, kteří vybíhali mezi kulkami z oblastí boje.
Utěšovali ty, kteří ztratili své milované.
Setrvali po boku nejchudších.
Dobře mě poslouchejte.
Sice dokázali zabít naše bratry.
Ale nezabili Ježíšovo společenství.
A nezabili ani Středoamerickou univerzitu Josého Simeóna Cañase.
Nezabili ji.
Ne, kromě Lucíi nikdo další není.
Já myslím, otče,
že musíme sepsat seznam všech sousedů.
Třeba něco slyšeli, lidé pořád mluví, je to tak?
Promiňte, otče Chemo. Nevěděla jsem, že tu jste.
- Dobrý den. - Co tady děláš?
Otče. Co bych dělala. Přišla jsem do práce.
Pojď dál, pojď dál.
- Nechci vás rušit. - Pojď dál. Chci ti představit Juliu.
- Těší mě, paní. - Julia pracuje pro arcibiskupství.
Zdravím, Lucío, těší mě.
Dokumentuje zločiny proti lidskosti.
Právě teď pracujeme na vraždách kněží.
Víte, Lucío.
Zločiny proti lidskosti, jako je smrt kněží,
možná prozatím nemohou být souzeny
se všemi zárukami, které potřebujeme.
A právě proto je moc důležité,
abychom je velmi dobře zdokumentovali.
Abychom měli vše připravené, až to přijde.
Pracovala s monsignorem Romerem.
Ano. Pracovala jsem s ním.
Lucío, potřebuju, abyste mi všechno řekla.
Všechno, co se přihodilo kněžím.
Cokoliv, co jste slyšela a co si pamatujete.
- Jistě, jistě. - Chceš se posadit? Posaď se.
Promiňte.
Tohle je dům, kterému říkají 15-16.
My jsme spali v pokoji, který patřil otci Pedrazovi.
Ale není odtamtud vidět. Proto jsem šla sem.
- Ukažte mi to, Lucío. - Ano, ano, jistě.
Tohle okno jsem otevřela.
- Tady? - Ano.
Dobře.
A viděla jsem odtud vojáky.
Viděla jsem je.
Slyšela jsem ty hrůzy, co dělali.
Kéž bych viděla víc, nebo něco udělala.
To neříkejte, Lucío. Co jste mohla dělat?
Ale proč zrovna kněží?
Byla byste ochotná říct tohle všechno soudci?
Ano, jistě. Je to pravda.
Chci, abyste něco pochopila, Lucío.
Až sepíšou vaši výpověď,
nasednete do prvního letadla, které najdeme.
- Letadlo? - Ano, Lucío.
- Vlastníte pas? - A kam mě odvezete?
Víte. Mluvila jsem o tom s Chemou, s otcem Tojeirou.
Řešili jsme možnost, že vás ochrání ve Španělsku.
Španělsko?
Ale Španělsko je moc daleko. Já nechci jet tak daleko.
Mám tady svůj domov a práci.
A manželovu pekárnu.
Lucío. Alespoň do soudu. Ano?
Zůstat tady není bezpečné pro vás ani pro vaši rodinu.
Ale proč museli zabít zrovna kněží?
Neměli je zavraždit.
Proč to udělali, když už prohledali dům,
a kněží neměli zbraně?
Já nechci jet do Španělska. Nechci nikam letět.
A co Spojené státy?
Mohli bychom vyřídit vízum prostřednictvím biskupství.
Určitě tam někoho znáte nebo tam máte příbuzné.
Ne. Já tam nikoho neznám.
Lucío. Všichni máme někoho ve Spojených státech.
Já ne. A nikdy jsem nechtěla jet do Spojených států.
Jsou tam jezuitské univerzity, můžou vás ochránit.
Mluví tam anglicky. Já anglicky neumím.
Ne, všichni tam mluví španělsky.
Na spoustě míst mluví španělsky. V Miami. Ano?
Miami není daleko. A skoro všichni tam mluví španělsky.
Julio.
Venku je státní zástupce.
Ví, že je tu svědek, a chce ho vyslechnout.
Co jste mu řekl?
Že ten svědek mi to svěřil jako zpovědní tajemství.
Získal jsem čas, abych oslovil ambasádu.
Lucío. Musíte požádat o politický azyl ve Španělsku.
To už jsme probraly. Lucía nechce odjet tak daleko.
Řekla jsem jí, že by mohla jet do Miami.
Dobře, Miami by šlo.
Otec Ellacu říkal, že v Miami je moc hezky.
A že tam mluví španělsky.
- Je to daleko? - Ani ne tři hodiny letadlem.
Pokusím se uspíšit vízum na americké ambasádě.
Vlastníte pas, Lucío?
- Musíme rychle vyřídit vízum. - Ale já pas nemám.
Tak co budeme dělat?
Tohle je Céspedes.
Prokurátor.
Měli bychom ji odvézt na španělské území, na ambasádu.
A pak zavoláme soudce.
Ale manžel a dcera na mě čekají v domě mé matky.
Musím jim dát vědět.
Dobře, nebojte se. Oni tam budou taky.
Zopakujte to.
Jmenuju se Lucía Barrera Cernová.
Pracuju jako uklízečka v kancelářích univerzity.
Nachází se ve starém Cuscatlánu.
S rodinou jsem spala v domě
15-16, který je v ulici Cantábrico.
Dřív to byla rezidence pro kněží.
Zadní část domu je v kampusu.
Přišli jsme je požádat o pomoc.
Proč?
Protože v Soyapangu zrovna zuřila válka.
A už jsme neměli co jíst.
Dva dospělí a jedno dítě.
Malé jsou dva roky.
Potřebujeme to ještě dnes odpoledne.
Ano. Já vím, já vím.
Nežádala bych, kdyby to nebylo nutné.
Snad si aspoň uvědomujete,
jak jste ohrozili tuto ambasádu.
Pane velvyslanče, jen jednu noc.
Tady jsou v bezpečí. Tohle je španělské území, ne?
Vím, jak berou svrchovanost diplomatických misí.
Řekněte, Cajale, řekněte.
Ano.
Výborně.
Mockrát děkuju.
Osobně je vyzvednu.
Jorge, nehýbejte se.
Trochu se uvolněte, je to na cestovní pas.
Ještě jednou. Podívejte se na mě.
Máme to.
Dobře.
Jedna, dva a...
Výborně.
Nedokážete rozlišit vojáky
a gerilu, a navíc uprostřed tmavé noci.
Uveďte, že jste viděla muže.
Nevíte, jestli to byli vojáci.
Ano, pane, poznala jsem je. Byli to vojáci.
Jako ti, které vídám každý den na ulici.
Odpověděla, pánové.
Zákon nám ukládá ujistit se.
Říkáte jí, co dokáže a nedokáže rozlišit.
Uvádím, že dnes se výslechu svědkyně
účastní, kromě zmíněného
otce Josého Maríi Tojeiry,
i pan
Bernard Kouchner z Francie.
Doktor Bernard Kouchner, ministr zahraničí
Francouzské republiky a zástupce lidských práv.
Pokračujte.
Žádám vás, aby se výslech neprotahoval.
Svědkyně má rezervaci na odpolední let.
Výslech potrvá tak dlouho, jak bude třeba.
Jsem si jistý, že pan soudce chápe
potřeby svědkyně a také náš závazek.
Pokračujte.
Rád bych si prošel,
než začneme, to, co jste nám řekla včera.
Máme to.
Dobrý den.
- Znáte francouzského velvyslance? - Samozřejmě.
- Velvyslanče Fortuite, jak se máte? - Dobře, díky.
- Otče Estrado. - Jak se máte?
Dobře, dobře.
Už je tady Bernard?
Ano, ministr Kouchner přišel se mnou.
Ale účastní se Lucíina výslechu.
Francouzská ambasáda nám zapůjčí obrněný vůz
- pro přesun na letiště, viďte? - Velmi rádi pomůžeme.
Děkuji vám, mám z toho velkou radost.
Ovšem už by měli být na cestě na letiště.
Nebojte se.
Mluvil jsem s ředitelem Comalapy. Zdrží letadlo do jejich příjezdu.
Neodletí bez Lucíi.
Jak jsem řekl panu velvyslanci, poskytneme vám
naši ochranku.
Dobře. Mockrát vám děkuji. Na Francii je spolehnutí.
Díky.
Hned odbavíme zavazadla.
Prosím.
Letadlo už odletělo, madam.
To není možné. Řekli nám, že počkají.
Nemohli déle čekat. Odletěli.
Slečno, ředitel letiště nám řekl něco jiného.
Tahle rodina dnes musí odletět.
Je mi líto, ale už se nedá nic dělat.
- Kdy poletí příští letadlo? - Do Miami?
- Ano. - Podívám se.
Za tři dny.
- Za tři dny je zabijí. - Promluvím s Fortuitem.
Okamžik.
Nevím, Lucío. Rozmysli si to.
Vážně s tebou nemáme letět do Miami?
Otci Estradovi a mně rozhodně nevadí
strávit tam pár dní s vámi, než se usadíte.
Usadíme?
- Jak dlouho tam budeme? - To nevím.
Otče Chemo, my máme domov a práci tady.
Ano, ale situace není tak snadná.
Tyhle věci se nevyřeší za den.
Máme dobré zprávy.
Je tu vojenské letadlo.
V Belize. Nevíme, kdy sem dorazí, ale vědí o naší misi
a pomůžou nám.
Nebojte se. Dostanete se do Miami.
Pánové, dobrý večer. Otče.
Pane Chidestere, co tady děláte?
Velvyslanče Fortuite.
Tohle je zvláštní agent Edward Sánchez z FBI.
FBI?
- To je francouzský velvyslanec. - Děje se něco?
- Nějaký problém? - Ne.
Už jsme sdělili otci Tojeirovi,
že poletíme s paní Cernovou do Miami.
Velvyslanec Walker nám nabídnul, že nás doprovodí
personál ambasády, jestli to požadujeme.
Agent Sánchez je personál ambasády.
Podle mě není nutné letět s nimi. A není to ani vhodné.
Naopak. Naopak.
Na celnici je třeba hodně vyřídit.
Situace je složitá.
Kdyby to byl komerční let, pochopím to, ale...
Tohle je letadlo francouzské armády.
Jsou to Salvadorci. Ne Francouzi.
A imigrační úřad musí vědět
o významu téhle ženy.
Znáte
mého kolegu, pana Kouchnera, pane Chidestere?
Pouze z doslechu.
Pane ministře.
Richard Chidester, americká ambasáda.
- Těší mě. - A zvláštní agent Sánchez. FBI.
Chtějí svědkyni doprovodit do Miami.
Rozumím.
Naším úkolem je pouze chránit svědkyni.
- Nikdo nezmínil FBI. - To je pravda.
Naše ochrana by vás měla uklidnit.
Prosím vás, pane Chidestere, nedělejte ze mě hlupáka.
Pánové.
Tahle rodina už si vytrpěla dost. Prosím vás.
Otče. Buďte bez obav. Já s nimi poletím až do Miami.
Dneska vám taky nedali jídlo?
Ne. A tobě?
Co sem přišel ten doktor...
Ne. On není žádný doktor.
Všichni ho oslovují plukovníku.
Je stejný jako všichni vojáci.
Jsem tak unavená.
Chci se vrátit domů.
Řekni jim, že nic nevíš.
Že jsi nic neviděla.
Jak bych to mohla říct? To je nesmysl.
Tohle ale chtějí slyšet.
Když to neřekneš,
nikdy nás odtud nepustí.
Ale vždyť jsme tam byli. Viděla jsem je.
Proč mám říct, že ne?
Lucío.
Když neřekneš to, co chtějí slyšet,
nedají nám pokoj.
To chceš, abych udělala? Vždyť je to směšné.
Já tě podpořím v tom, jak se rozhodneš.
Přišel za mnou otec Nachito.
Kdy?
V tu noc.
Do domu 15-16.
- Zdálo se ti o něm? - Ne.
Prostě za mnou přišel a povídal si se mnou.
Řekl mi, ať chráním svoji rodinu.
Tebe a Geraldinu.
Já musím myslet na vás.
Tak jim řekni, že nic nevíš.
Řekni, že jsi lhala, že jsme tam nebyli.
Nic jsem neviděla.
Nikdy jsme nebyli na UCA.
Vidíš?
Není to těžké.
Není.
Nic jsem neviděla.
Nikdy jsme nespali na UCA.
Nic jsem neviděla.
Určitě víte, koho mám na mysli.
Hispánská žena. Je tady s manželem
a holčičkou, jejich dcerou. Holčičce jsou asi dva roky.
Chodí pořád dovnitř a ven, v doprovodu FBI.
Promiňte, pane. Můžu vám s něčím pomoct?
Ne, díky.
- Mluvím s touhle milou slečnou. - To je jen pro hosty.
Tak si vezmu pokoj.
Žádné pokoje nemají. Je plno.
Chtěl bych pokoj, prosím. Mary.
Bohužel žádné volné nemáme, pane.
Žádám vás, abyste odešel.
Tu ženu tady držíte proti její vůli, spolu s její rodinou.
Na to nemáte žádné důkazy, pane.
Tak je zvláštní, že jste tady. A nepopíráte to.
Zavolám našeho právníka, jestli to tak chcete.
Jistě, pane. Ale prosím, domluvte si schůzku v kanceláři.
Tak víte co?
Najdu si ji sám.
- Lucío! - Pane.
Lucío Cernová! Jsem přítel otce Berry ze Salvadoru!
- Nesahejte na mě. - Pane. Musíte odejít.
Promiňte.
Omlouvám se, pane.
Napadl jste federálního agenta.
Odejděte, a nebudu vás žalovat.
Poděkujte tomu kolárku.
To je ale parchant.
Vyřiďte jim, že zítra řekneme, co chtějí slyšet.
Kvůli nim řekneme, že jsme si to vymysleli.
A rádi bychom se najedli.
Ona to udělá.
Kdo to je?
Dále!
Můžu?
Ano, pojďte, pane.
Řekneme, že jsme tam nebyli.
Řekneme, že nic nevíme.
Jste si jistá, Lucío?
Výborně.
Díky.
Obracím se na salvadorské občany
jako prezident republiky,
abych ulevil bolestné nejistotě, jež sužuje náš lid.
Rád bych vás informoval o pokroku v případu jezuitů,
který tak hluboce zasáhl naše svědomí.
Tak často zmiňovaní očití svědci nejsou skuteční.
Oni sami se přiznali,
že v tu noc nepřenocovali na univerzitě.
Poskytli falešné svědectví proti armádě,
z donucení církevních představitelů blízkých gerile.
A nyní budou mít možnost všechno vysvětlit
svým spoluobčanům a celému světu.
Na tiskové konferenci svolané na dnešek v Miami.
Na níž nám to osobně všechno vysvětlí.
Otče, prosím vás.
Běžte napřed. Doženu vás.
- Pojďte se mnou. - A kam?
- Musíme jít. - Jdeme.
Tenhle rozhovor skončil.
Teď chci mluvit s někým, kdo nemusí mluvit s někým dalším,
aby tuhle situaci ihned vyřešil!
Okamžik.
Lucía Cernová?
Co tady děláte, pane Tiptone?
Vymysleli jste si náramnou tiskovou konferenci.
Ti reportéři odtud odejdou s báječnou historkou, co?
- Ovšem. - Co tady chcete?
Co tady chci?
Promiňte. Neznám vaše jméno.
Já vám chci zabránit, abyste tyhle lidi dál ponižovali.
Možná chci ponížit vás,
aspoň maličko.
Nebo bych je odtud mohl hned teď potichu odvést,
v klidu.
Co vy na to?
Lucío!
- Otče Berro! - Lucío.
Otče, zeptejte se jí, jestli chce jít na tu tiskovou konferenci.
Chceš jít na tu tiskovou konferenci?
Ne, otče. Nechceme tam jít.
- Oni půjdou s námi. - Tak to těžko.
Pojďte, otče. Představím vám svou rodinu.
Myslíte, že vám dovolím vejít do té místnosti
a mluvit s reportéry?
Stačí, když počkám venku, a vy to víte.
Poslyšte. Máte svoje přiznání.
Prezident Cristiani měl projev k národu.
Tahle tisková konference by byla třešnička na dortu, to chápu.
Ale chcete riskovat, že s tím půjdeme za novináři?
Rozmyslete si to.
Vyhrál jste válku. Proč se trápit s malou bitvou?
- Dobře. - Dobře.
Dobrou, Nacho.
Dobrou noc, Ellacu.
- Ahoj zítra. - Taky si už půjdu lehnout.
Počkejte! Hned vám otevřu!
Nedělejte takový hluk!
- Nezabíjejte nás! - Ticho!
Na zem!
- Na zem! - Rychle, na zem!
Na zem!
Otče náš, jenž jsi na nebesích, posvěť se jméno tvé,
přijď království tvé,
buď vůle tvá, jako v nebi, tak i na zemi.
Chléb náš vezdejší dej nám dnes a odpusť nám naše viny,
jako i my odpouštíme našim viníkům.
Neuveď nás v pokušení a zbav nás od všeho zlého. Amen.
Otče náš, jenž jsi na nebesích, posvěť se jméno tvé,
přijď království tvé, buď vůle tvá,
jako v nebi, tak i na zemi...
Odpusť nám naše viny,
jako i my odpouštíme našim viníkům.
Neuveď nás v pokušení a zbav nás od všeho zlého. Amen.
- Ávalosi! - Ano, pane veliteli.
Tak kdy už to dokončíte?
- Prosím? - Kdy už to dokončíte?
Dělejte, do toho!
Dělejte, zatraceně!
Kde je, krucinál? Tak kde je? Mluvte!
Dceru ne! Dceru ne!
Příteli.
Pojď sem, příteli.
Tak neboj se.
Příteli.
Seržante, odtáhněte těla do domu!
Odvlečte je tam!
Jdou pryč. Hni sebou.
TENTO FILM BY NEVZNIKL
BEZ SVĚDECTVÍ LUCÍI, JORGEHO A OTCE TOJEIRY.
LUCÍA SE SE SVOU RODINOU
UŽ NIKDY NEVRÁTILA DO SALVADORU.
V SOUČASNÉ DOBĚ ŽIJE V KALIFORNII, V USA.
OTEC TOJEIRA BYL REKTOREM. NYNÍ ŘÍDÍ
ÚSTAV PRO LIDSKÁ PRÁVA, IDHUCA,
KTERÝ ZALOŽIL SEGUNDO MONTES.
OSOBY ZODPOVĚDNÉ ZA VRAŽDU JEZUITŮ
JSOU STÁLE NA SVOBODĚ,
S VÝJIMKOU PLUKOVNÍKA INOCENTEHO MONTANA,
KTERÉHO ŠPANĚLSKÝ SOUD V ROCE 2020
ODSOUDIL KE 133 LETŮM VĚZENÍ.
České titulky Barbora Knobová Iyuno 2024