Va? Nej!
Nu räcker det! Vi måste avsluta det här. Vi får skynda på.
Meddela stormtrupperna att jag styr svärmen.
Kejsarinnan.
Vi spelade dem i händerna.
Janeera, de tömmer gruvorna.
-Va? -Lisa och jag är med en liten trupp.
Vi försöker sakta ner dem.
Okej. Vi ses där. Var försiktig, Lisa.
Ja, mamma. Jag måste dra!
Får jag?
Lisa!
-Vem tusan? -Ja!
Det här kallar jag riktig strid.
För att ni låste in oss!
Försök att rehabilitera Bogdog, va?
Jag får erkänna att jag föredrar livet som laglös.
Vi tar dem innan de sätts ner.
Tutta på dem!
-Jag träffade! -Där fick ni för att ni förstörde Buckys!
Tro mig. De sabbade stämningen.
Tänk att vi sänkte den. Det ska jag berätta för forumkillarna.
Hon höll på att byta sida. Jag såg det på henne.
Men sen tog nåt annat över.
Jag sa ju det. Ingen bygger AI utan manuell styrning.
Nån fjärrstyr dem. Första man lär sig om neuronnätverk.
Pam.
-Mamma, kom! -Sean, är allt bra?
Vad är det som låter?
Smakar det med heta laserstrålar?
Ursäkta.
Sean Everett Hendrix, strider du nu?
Förlåt, mamma. Men Blobby och jag sänkte varpporten.
Det gör det väl lite bättre?
-Jag lever min mardröm. -Lyssna. Det här är viktigt.
Pam verkar styra alla Beta manuellt.
-Okej. -Så om du hittar henne…
Och slår ut henne, så kanske vi slår ut hennes armé.
-Går det? -Ja. Om hon fjärrstyr dem, är det möjligt.
-Hur ska jag kunna hitta henne? -Jag vet inte, men vi måste försöka.
Adja, ta er till gruvorna. Jag letar efter Pam.
-Är du säker? -Nej, men det kan bli avgörande.
Tack, min svärson.
Tack.
Okej, hur man stänger av den?
Nej! Du ska ju stanna.
Nej.
Utvinningen flyter på.
VARNING!
Va?
Ocos'a!
Så gulligt.
Hon måste vara i en av dem.
Stick från min… Vad än det här är.
Inte bra.
Jag hittar henne inte i nån av kryssarna.
Hon måste vara i en av dem. Hon styr dem från nånstans.
Jo, men jag ser henne inte.
-Hej. Det är jag. -Vem?
Din före detta trolovade, B'Caala.
Vad vill du?
Koordinaterna leder dig till henne.
Hennes rymdskepp är dolt.
Vem? Pam? Vet du var hon finns?
-Varför hjälper du oss? -Som gottgörelse för min revolt.
Det kan vara en fälla!
Även om jag reser ragg mot doloraamistyre, ville jag inte det här.
Jag ville regera planeten, inte se den förstöras.
Och vi har ju ett förflutet ihop.
Tack.
Och jag hoppas att du förstår att vi inte hade passat ihop.
Tro mig, jag vet.
Så oförskämt!
SAMTAL AVSLUTAT
-Det var skumt. -Ja, det var det.
Där är du!
Kom, kissen. Vill du inte jaga den?
De älskar sånt. Kolla.
Kom igen, kompis.
Det är nån där uppe.
Va?
Du har rätt.
Vi älskar sånt här.
Lisa!
Här får du för att du kidnappade barnen!
Jag börjar ledsna.
Vad gör du?
-Jag stoppar dig. -Nej! Ta inte ut den så!
Kom igen!
Vad hände precis?
Du! Vi inväntar inte svaret på det. Vi avslutar det här.
-Ocos'a! -Ocos'a!
Mamma, vi lyckades! Kalatiten är säkrad.
Mamma? Mamma, är du där?
Ett avtagbart skinn?
Toppen.
Du och din avkrok till planet kunde fått makt, men ni sumpade chansen.
Jo, jag är knäckt över det.
Hade nån annan gett er ett sånt anbud?
Förr hade vi inte ens frågat, utan bara roffat åt oss.
Lustigt, det är första gången du är ärlig.
-Pappa, är du där? -Lisa? Är ni oskadda?
Ja, men mamma svarar inte.
Varför gör du det här? Har ni inte så det räcker?
När jag studerade er planet läste jag några folksagor.
Jag gillade en av dem.
En doloraamiflicka trillar ner i en flod och landar i munnen på en stor rii'bau.
Krokodil.
Just det. Och när flickan sitter i dess käkar frågar hon rii'baun:
"Varför måste du äta mig? Jag ser ringfiskar, fåglar och havssvin.
Du kommer inte att svälta. Varför inte släppa en doloraami?"
Rii'baun tänker efter.
"För att det är så världen fungerar.
Och världen fogar sig inte efter en oaktsam flicka eller en rii'bau."
Sen äter han henne.
Har jag aldrig hört. Fin saga. Vi lärde oss bara att tillaga krokodiler.
Släpp mig!
Du borde inte följt mig. Du är på min hemmaplan.
Du är faktiskt på min.
Fortsätt du pröva mig, gullet.
Så mycket kraft som slösats bort på insekter som du.
Jag ska se till att den gör nytta.
Om du gillar mitt halsband kan du väl ta det?
De får nog ändra sagan nu.
Mamma!
Där är hon!
Hej, mamma.
Tess! Är du okej där nere?
-Luta dig inte mot knapparna. -Du rör dem!
Sluta röra knapparna, båda två!
Fattar du vad jag fått utstå?
EN MÅNAD SENARE
Tess.
-Vadå? -Du ska ta det lugnt. Låt oss fixa allt.
Jag ville bara kolla om allt tinat. Vi kanske inte tog köttet ur frysen i tid.
-Tess. -Vänta! Låt mig bara kolla!
Lite fort, älskling.
Terry, vad gör hon i köket?
Jag skulle bara…
-Mamma, ut! -Okej.
Musik! Jag sätter på lite musik.
-KRS! -Vad behöver du, gumman?
-Kan du spela musik på festen? -Det fixar jag.
Beta!
Ja, fröken KRS?
Vänta nu. Är det Pams…
Cool, va? Hon är självständig och kan köra på bakhjulen.
Beta, kan du sätta på några gamla godingar?
"Godingar". Det borde finnas godsaker i skafferiet.
Ordern bearbetas.
Jag lär upp henne.
-Hej. Vill du inte ha nåt? -Jag har det bra. Sätt dig.
Janeera, jag älskar stövlarna.
Jaså, de här? De är faktiskt skräddarsydda.
Och varför har du inte presenterat mig för din vän?
Dumma holoklocka. Alltså…
Vem då? Glorlox?
Alltså, om det är din smak…
Du har varit borta. Du vet inget om min smak.
Herregud. Wow! Okej, jag vill inte veta.
Herregud. Jag fattar inte att de kommer hit.
Hur ska det gå? Blir det kaos?
Helt klart. Men du kan luta dig tillbaka och se på.
Jag presenterar kejsare Odoman och kejsarinna Gurira av Doloraam!
Terry, era gäster är här.
Så härligt att få träffa er.
Trevligt att träffa dig med, lady Hendrix.
"Lady Hendrix"? Det gillar jag. Jag hoppas att ni är hungriga.
Det är vi verkligen.
Vi har med oss våra godaste rätter, som ett tack till Hendrix-huset.
Men jösses! Hendrix-huset ser ert bidrag.
Hej!
Min svärson.
Mamma, det var inte nödvändigt.
Du nämnde ju att du ville ha fler växter.
Vi har fortfarande inte målat om inne, så titta inte så noga.
Jag gillar det. Det är väldigt…
Jordaktigt.
Tack, mamma.
Adja, kolla här…
Hoppsan.
Bravo. Väldigt dödlig.
-Lisa? -Vadå? Jag tränar inte i huset.
Lisa, ska du visa Adja runt här på jorden?
Va? Vill du verkligen se hur det är här?
Ja! Jag har längtat hit länge. Det är svåraste planeten att boka flyg till.
Tja, det finns väl några coola ställen.
"När de betraktade sin familj från hela universum
mindes pojken ett gammalt citat av författaren Terentius:
'Inget mänskligt är mig främmande.'
Slut."
Vad tyckte du? Var den för tråkig? Det var den, va?
Inte illa, grabben.
-Menar du det? -Du har talang.
-Slutet, Flobbys intrig, allt är med. -Ja!
-Nu börjar det riktiga arbetet. -Va?
Manuset till filmen.
-Filmen? -Ja.
Bra böcker blir film. Så vet man om en bok är bra.
Okej.
I filmer måste man vara övertydlig. För dumsnutarna.
Mamma-karaktären måste vara tio procent fräckare
och en spion som spelar efter egna regler.
-Vad i… -Förlåt. Jag trodde det var en sittsäck.
Var "det" en sittsäck? Otroligt!
Låt de verkliga vedermödorna börja.
Kasta!
-Sabo, jag är helt fri! -Vad sysslar du med?
Jag vet att du såg mig!
-Spring! -Du fixar det!
Jag kan inte stoppas!
Kom igen. Det går över, Bogdog.
-Tackla henne! -Glorlox!
-Ja! -Spring!
-Touchdown! -Touchdown!
Alla på en gång!
Man ska flytta bollen längs planen, va?
Ursäkta mig! Åskådare.
Det borde ge ett straff. Eller hur?
Undertexter: Anna Johansson