Hva? Nei, nei, nei!
Nå er det nok! Vi avslutter dette!
Vi må øke tempoet. Si til soldatene at jeg styrer svermen manuelt.
Keiserinne.
Vi har gått rett i fella.
Janeera, de tømmer steinbruddene.
-Hva? -Lisa og jeg skal prøve å stanse dem.
Ok. Jeg møter dere der. Vær forsiktig, Lisa.
Vet det, mamma. Jeg må stikke!
Får jeg lov?
Lisa!
-Hvem i huleste? -Ja!
Dette kaller jeg en kamp!
Hevn for fengselet, roboter!
Ville dere rehabilitere Bogdog?
Jeg foretrekker livet som lovløs.
Ta dem før de lander.
Fyr løs!
Jeg traff!
Ja da! Og det der var fordi dere ødela Bucky's!
De ødela stemningen der.
Tenk at vi stanset den! Det må jeg skrive på forumet.
Hun ombestemte seg. Jeg så det i ansiktet hennes.
Men så tok noe annet over.
Ingen lager kunstig intelligens uten manuell overstyring.
Noen fjernstyrer dem. Dette er barnelærdom.
Pam.
-Mamma? -Sean? Går det bra?
Hva er den lyden?
Liker du smaken av laser, eller?
Beklager.
Sean Everett Hendrix, er du i en kamp nå?
Unnskyld, mamma. Men jeg og Blobby slo ut tidsportalen.
-Det gjør vel saken litt bedre? -Dette er et mareritt.
Hør etter, mamma. Dette er viktig. Pam styrer betaene manuelt.
-Ok. -Hvis du finner henne…
…og slår henne ut, så kan vi beseire hæren hennes.
-Jaha? -Han har rett.
Hvis hun styrer dem, er det mulig.
-Men vi vet ikke hvilket skip hun er i. -Vi må likevel prøve.
Adja, dra til steinbruddet. Jeg finner Pam.
-Er du sikker? -Nei, men det kan være avgjørende.
Takk, svigersønn.
Takk.
Hvordan slår jeg den av?
Nei! Du skulle stanse.
Nei.
Utvinning under kontroll.
ADVARSEL!
-Hva? -Ocos'a!
Så søtt.
Hun må være i et av dem.
Kom deg vekk fra denne greia!
Ikke bra.
Jeg ser henne ikke i noen av krysserne.
Hun må være et sted for å styre dem.
Ja, men jeg ser henne ikke.
-Hallo. Det er meg. -Hvem da?
-Din tidligere forlovede, B'Caala. -Hva er det du vil?
Hun er ved disse koordinatene.
-Skipet hennes er skjult. -Pam? Har du posisjonen hennes?
-Hvorfor hjelper du oss? -Jeg gjør bot for opprøret mitt.
Er dette en felle?
Selv om doloraamiernes herredømme byr meg imot,
så ønsket jeg å herske over planeten, ikke se den ødelagt.
Og dessuten har vi forhistorie sammen.
Takk. Og jeg håper at du skjønner at det aldri ville ha funket med oss to.
Tro meg, det vet jeg.
Så frekt!
ANROP AVSLUTTET
-Det var merkelig. -Ja, det var det.
Der er du.
Kom igjen, pusen. Vil du ikke jage etter den? De elsker sånt.
Kom igjen, da.
Det er noen der.
Hva?
Du har rett. Vi elsker dette.
Lisa!
Dette er fordi du bortførte barna mine!
Nå er jeg lei av dette.
Hva er det du gjør?
-Jeg slår deg av. -Du kan ikke ta den sånn!
Kom igjen.
Hva skjedde nå?
Du? Vi gidder ikke å finne det ut. Nå avslutter vi dette.
-Ocos'a! -Ocos'a!
Vi klarte det! Kalatitten er trygg.
Mamma? Er du der?
Kunstig hud?
Herlig.
Denne planeten kunne ha hatt en plass ved bordet. Dere kastet bort sjansen.
-Ja, det var jo leit. -Ville noen andre ha gitt et slikt tilbud?
Før hadde vi ikke spurt engang. Vi hadde bare tatt den.
Vet du hva? Dette er første gang du er ærlig.
-Pappa, er du der? -Lisa? Går det bra?
Ja, men mamma svarer ikke.
Hvorfor gjør du dette? Har ikke Konglomeratet nok?
Mens jeg studerte planeten din leste jeg noen folkeeventyr.
Og jeg likte ett av dem.
En doloraamier-jente faller i en elv, og lander i munnen på en stor rii'bau.
-Krokodille. -Det stemmer.
Og mens jenta sitter i gapet, spør hun rii'bauen:
"Hvorfor må du spise meg? Jeg kan se masse ringfisk, fugler og havsvin.
Du kommer ikke til å sulte. Hvorfor ikke la én doloraamier gå?"
Rii'bauen tenkte over saken.
"Fordi det er slik verden er," sa rii'bauen.
"Og verden føyer seg ikke etter uforsiktige jenter eller store rii'bauer."
Så spiste han henne.
Jeg har aldri hørt den før. Vi lærte bare å lage mat av krokodiller.
Slipp meg!
Nå er du på min hjemmebane.
Du er faktisk på min.
Bare prøv deg, søta.
Så mye kraft, kastet bort på insekter som deg.
Jeg skal ta godt vare på den.
Du likte halskjedet mitt. Da kan du få det!
Nå må de vel endre på eventyret.
Mamma! Der er hun!
-Hei, mamma. -Tess! Går det bra der nede?
-Ikke len deg på knappene. -Du tar på dem.
-Slutt å ta på knappene! -Skjønner du hva jeg har å stri med?
EN MÅNED SENERE
Tess.
-Hva? -Du skal liksom slappe av.
-La oss ordne opp. -Jeg ville bare tine opp alt.
Kanskje vi tok kjøttet ut av fryseren for sent.
-Tess… -Vent! Jeg må bare sjekke!
-Bare en kjapp titt. -Terry? Hvorfor lager hun mat?
Jeg bare…
-Mamma! Gå ut! -Ja vel, da.
Musikk! Jeg må sette på musikk.
-KRS! -Hva trenger du, vennen?
-Kan du spille bakgrunnsmusikk? -Skal bli.
-Beta! -Ja, frøken KRS?
Vent litt. Er det Pams…?
Kul, ikke sant? Hun er helt autonom. Og hun kan steile.
Beta, kan du spille noe gammelt og godt?
Godt. Det skal ligge noe godt på spiskammeret.
Ordren behandles.
Jeg er mentor.
-Hei, Adj. Trenger du noe? -Jeg er fornøyd. Slå deg ned.
Janeera! Så flotte støvletter.
Disse? De er spesiallagd, hvis du kan tro det.
Hvorfor har du ikke presentert meg for vennen din?
Teite holo-klokke!
Hvem da? Glorlox? Altså, hvis du liker den slags…
Du har vært borte. Du aner ikke hva jeg liker.
Herregud. Oi… Greit, jeg vil ikke vite det.
Jeg kan ikke fatte at de kommer til dette huset.
Tror du at det ender med kaos?
Helt klart. Men du kan bare sitte og nyte synet.
Vi presenterer keiser Odoman og keiserinne Gurira av Doloraam!
Terry? Gjestene dine er her.
-Så godt å møte dere. -Det er en glede å møte deg, lady Hendrix.
"Lady Hendrix"? Det likte jeg. Håper dere er klare for å spise.
Det er vi.
Vi har med våre beste doloraamiske retter for å takke huset Hendrix.
Du slette tid! "Huset Hendrix" sier takk.
Hei!
Svigersønn.
Oi, mamma. Det var ikke nødvendig.
Du sa jo at du ville ha flere planter.
Vi har ikke malt inne ennå, så bare se den andre veien.
Jeg liker det. Det er veldig… jordisk.
Takk, mamma.
Tante Adja, sjekk dette.
Uff, da.
Bra. Veldig dødelig.
-Lisa… -Hva er det? Jeg trener ikke inne.
Lisa? Viser du tante Adja rundt på jorden?
Vil du faktisk se på ting her?
Ja! Jeg har gledet meg til å se jorden. Det er vrient å bestille billetter hit.
Vel, det finnes vel noen kule steder.
"Og da de så ut over familien sin fra hele universet,
husket gutten et eldgammelt sitat av forfatteren Terents:
'Intet menneskelig er fremmed for meg.' Slutt."
Hva synes du? Det var kjedelig, ikke sant?
Ikke verst, gutt.
-Mener du det? -Du er flink.
-Slutten, Flobby-historien, alt er med. -Ja!
Nå begynner den harde jobben. Manuset til filmversjonen.
-Filmversjonen? -Ja.
Alle gode bøker blir film. Da vet man at de er gode.
Ok.
I filmer må man overforklare alt for treskallene.
Mamma-figuren må være 10 % tøffere, og en spion som følger sine egne regler.
-Hva… -Jeg trodde det var en saccosekk.
At "det" var en saccosekk? Helt utrolig.
Og nå begynner de virkelige prøvelsene.
Ta imot!
-Sabo, jeg er fri! Kast den! -Hva gjør du?
Jeg vet at du så meg!
-Ja! -Dette klarer du, elskling.
Du stopper ikke meg.
Kom deg på beina, Bogdog.
-Noen må takle! -Glorlox!
-Ja! -Løp!
-Touchdown! -Touchdown!
Alle sammen!
Man skal altså ta med ballen opp langs banen?
Unnskyld meg! Tilskuer.
Det burde regnes som feilkast. Er det ikke det?
Tekst: Tore Fossheim