Deres høyheter!
EHK er tilbake.
-Allerede? -Kala! Den kvinnen er en prøvelse.
Keiserinne Gurira, keiser Odoman. Så herlig å se dere igjen.
Vi skulle ta kontakt med deg når vi hadde bestemt oss.
Men jeg kommer med gaver.
Janeera?
Du… Du lever.
Mamma, pappa, jeg…
Du lever!
Hvordan? Hvordan har du…
Altså… Det var snarere slik at vi fant hverandre. Ikke sant?
Jeg kan knapt tro mine egne øyne. Veslejenta mi er blitt voksen.
Unnskyld. Jeg eier jo ikke folkeskikk. Jeg burde presentere dere.
Janeera, er dette…?
Dette er Lisa, og dette er Sean. De er barnebarna deres.
Du godeste.
Deres høyheter, bestemor, bestefar,
la meg begynne med å si at dette stedet er fantastisk.
Jeg ønsket meg et kongerike og flere besteforeldre.
Nå har jeg begge deler! Kongelige besteforeldre!
Du godeste… Sean. Lisa. De er herlige.
Kom. Bli med inn.
For en nydelig familie, brakt til dere av Konglomeratet.
Det er slik vi er nå. Vi fører folk sammen.
Beklager. Jeg tenkte at siden vi ga dere fred til sinns,
så kunne vi komme til enighet om tilbudet.
Vi trenger bare… Vi trenger litt tid.
Naturligvis. Ta tiden dere trenger. Skal vi si innen dagen er slutt?
Ja visst.
Vi venter.
-Hvilket tilbud? -Bare noe kongeriket må håndtere.
-Ikke tenk på det. -Ja. Ikke bekymre deg om det.
Vi har et helt kongerike å dele med disse herlige barna.
-Ja! Kan vi få en omvisning? -Og lunsj? Det følger vel med på kjøpet?
Stans. Mamma? Vi gjør ikke noe før dere sier hvor Terry er.
-Terry? -Terry. Sabo. Ektemannen min.
Ektemann? Hva?
Hun mener Sabo Brok, dusørjegeren vi hyrte til å finne Janeera for mange år siden.
Hvordan i Kalas navn kan vi vite hvor dusørjegeren er?
Jeg aner ikke hva dere driver med her, om dette er en lek…
-Janeera! -Dere hyrte en dusørjeger.
Han fant Terry på jorden og bortførte ham rett foran meg.
-Nei, rett foran hele familien. -Det var ganske traumatisk.
Odoman, aner du hva de snakker om?
Jeg trodde jeg gjorde det rette. Jeg ville vite hva som hadde hendt.
Pappa? Hva har du gjort?
-Tess? -Terry?
-Pappa! -Pappa!
Tess, jeg…
Vi fant deg.
Dere fant meg.
Du klarer ikke å unngå trøbbel, du.
Det er liksom blitt typisk for oss.
Hele familien er sammen igjen.
Vent. Er ikke du…
Meethal! Din skitne, stinkende…
-Hva gjør du her? -Sabo! Stopp!
-Vent! Han er sammen med oss! -Han er med i familien nå.
Ja.
-Hør på barna. -Hvor mye har jeg gått glipp av?
Det begynner med fornyelsen av Bucky Quanto's.
Og det slutter med at vi tar med oss disse sakene hjem.
Æsj.
Få se henne.
Flytt dere.
Vaktene dine må lære å vise respekt.
Særlig når de står overfor Doloraams kommende keiser.
De er lei av at du kaster bort tiden deres.
Kaster bort tiden?
Pam, min venn.
Men jeg kommer med en plan,
en ny plan som omsider får kongefamilien til å godta avtalen vår.
-Jeg vet ikke om vi trenger deg mer. -Hva behager?
Jeg fant Doloraams forsvunne prinsesse, Janeera.
Hva? Fant du henne? Er Janeera i live?
Ja da. Forhåpentlig godtar doloraamierne vilkårene våre i dag,
så kalatitten tilhører Endeløse Horisonter-konglomeratet.
Og hva skjer med meg? Alt jeg har gjort?
Du gjorde ingenting, så du får ingenting.
Prinsessen og jeg er forlovet. Vi skal gifte oss. Jeg kan ennå være til nytte.
Du bør sjekke fakta.
Det var bare: "Pang!"
-Så kom vi hit. -Jeg gikk glipp av mye.
Jeg har visst også gått glipp av en del.
Da Sabo… Da Terry forklarte hvem han var, ble han behandlet som en konge.
Vi skulle ha Doloraam-versjonen av brunsj like før dere dukket opp.
Faren din er kul.
Og du holdt dette skjult for kona di.
Jeg ville ikke forstyrre deg. Jeg prøvde å gjøre familien vår hel igjen.
Jeg kunne ikke gå videre hvis det fantes en mulighet for at hun var der ute.
Jeg var nødt.
Du hadde rett.
Nå er ungen vår hjemme.
Vi må kunngjøre at Janeera er tilbake. La folk vite det.
-Vi arrangerer et ball for å feire det. -Ja! Kom igjen!
Doloraams innbyggere, dere er innkalt til en lykkelig begivenhet:
Hjemkomsten til prinsesse Sa Janeera!
Sammen med ektemannen hennes, Ja Terry fra jorden!
Barna hennes, prins Ja Sean og prinsesse Sa Lisa.
Og til slutt, Blobby.
"Helt, arkitekt, DJ, hjerteknuser."
Beklager. Hvem skrev dette?
Mine damer.
Bli med på å feire denne herlige gjenforeningen.
Ta dem imot med åpne armer
og vis hva det vil si å være stolte doloraamiere.
Ocos'a!
Dette kan jeg digge.
Hvordan klarer de det?
Det ser ikke sånn ut, men disse kalatittkrystallene
er levende, akkurat som oss.
Slik som vår livskraft strømmer gjennom kroppen, har de også energi.
Hvis man er bevisst, kan man følge den, og da…
…blir energien vår.
Oi! Skulle ønske jeg hadde en.
Du kan ta vare på den for meg.
-Hva? Er det sant? -En ekte doloraamier er aldri uten den.
Da må du også ha en.
Se på dem. Skal jeg liksom rive dem vekk og ta dem med til jorda nå?
De vil aldri forstå dette stedet,
når man ikke får bestemme selv, når livet handler om plikt.
Ser det sånn ut nå? Bare se på ansiktene deres. Se så glade de er.
Kanskje det er mulig at dine to verdener ikke må holdes atskilt.
Du får det til å høres så enkelt ut.
-Du forstår det ikke. Du er ikke herfra. -Nei, du har rett.
Men det du føler for Lisa og Sean, er det foreldrene dine føler for deg.
-Dere må bare snakke sammen. -Nei, Terry.
Ikke gå fra meg, Terry! Nei!
Du har ikke smilt siden du kom hit. Er det så fælt å omgås familien din?
Nei da. Jeg…
Jeg har det faktisk fint.
Og barna trives. Det er fint å være blant vårt folk.
Dere vet vel at vi skal til jorden etterpå?
-Men du kom nettopp. -Skal du dra igjen?
-Det er ikke det jeg mener. -Hva mener du, Janeera?
Jeg måtte forlate Doloraam som ung. Jeg var ulykkelig.
Ekteskapet med B'Caala, forene kongerikene…
Dere bestemte hvordan mitt liv skulle bli.
Det føltes ikke som et hjem.
Men jorden gjør det? Mer enn ditt virkelige hjem? Din virkelige familie?
-Mamma… -Du har visst bestemt deg allerede.
Vi prøvde å gjøre det beste. Kanskje vi ikke gjorde alt riktig,
men hele tiden tenkte vi på vårt folks og ditt beste.
Folket er også familien vår. Det var ikke lett å vite hva som var best hele tiden.
Jeg trodde at det var best å holde dem unna.
-Og nå er datteren min sint på meg. -Men du prøvde.
Som foreldre kan vi bare prøve.
Jeg vil at dere skal være en del av livet vårt.
Men jeg vet ikke hvordan det vil gå med oss på jorden.
-Og jeg vil ikke miste deg igjen. -Da finner vi en løsning på det.
Så min forsvunne brud er tilbake.
Er denne feiringen en sen forlovelsesfest?
-B'Caala, du kan ikke… -Flytt deg, gækksekk.
Skulle du gifte deg med han der? Han har permanent.
-Hei, Janeera. -B'Caala, lenge siden sist.
Får jeg ingen klem? Er det ikke godt å sees?
Nå kan vi fortsette der vi slapp, min forlovede.
Forlovelsen mellom deg og datteren min er hevet, for hun har funnet sin brudgom.
-Mamma, hvem er den fyren? -"Mamma"? Er Janeera gift? Og har unger?
Du!
Doloraamiere mangler ære, men dette er skamløst.
-Hvem tror du at du snakker med? -Vi hadde en avtale. Tronen er min.
-Våger du å utfordre min stilling? -Ja, keiser.
Tronen blir din over mitt lik.
-Ikke frist meg, gamling. -Du våger ikke.
Jeg utfordrer deg, Odoman.
En tvekamp om retten til å herske. En kamp på liv og død.
Hei sann! Nå roer vi oss ned, karer. Slapp av…
-Ligg unna, runde mann. -Hei!
Ja vel. Jeg godtar.
Pappa? Hva i… Nei!
Dette er tåpelig. Dere skal ikke slåss om tronen.
Det er vårt vis, Janeera. Loven krever at jeg må gå med på alle utfordringer.
-Pappa… -Janeera, elskling.
Kanskje du heller bør ta deg av ungene dine.
-Hva sa du for noe…? -Nei, vet du hva? Nei.
Overlat det til meg.
Hvis noen snakker sånn der jeg kommer fra, ender det med juling.
Siden det ikke ser ut til å skje her, kan jeg ordne det.
Folkens? Er det i orden?
Ja!
-Det er ute med Sabo. -Nei da.
Pappa vinner. Ikke sant, mamma?
Nå tuller du vel?
Gi ham en sjanse.
-Adja! -Unnskyld, Eima.
Sleng ham etter værhårene!
Terry!
Et smart knep, runde mann.
Du ser nervøs ut. Du som var så tøff, Mjaurits.
-Hvem? -Slå det opp.
Hjelp!
Jeg kommer.
Er du helt gæren?
Vær så god.
Ta vare på henne.
Det er gjort!
Overgi deg, runde mann, og utnevn meg til deres nye keiser.
Terry fra jorden satte livet og seieren på spill for å redde en av våre yngste.
Samtidig har vunaarien B'Caala,
vist seg som kujon på skammelig vis.
Han bringer skam over stammen, og vi anerkjenner ham ikke som herre.
Vunaariene gir opp kravet.
Nei!
-Ja! -Ja!
Ja!
-Pappa! -Pappa!
Hei. Er alt i orden?
Mamma?
Kom. Jeg vil vite hva du synes om kvinnen som førte deg hit.
To ganger bortførte de barna mine.
-Og Chillion-greia. -Og Chillion-greia.
Og de sprengte hagen.
Hva meg angår… Jeg må si meg enig med familien Hendrix, keiserinne G.
Konglomeratet er dårlig nytt.
-Ingen har sagt hvorfor blobben er her. -Blobby må stikke.
Kvinnen som førte deg hit har forhandlet om kalatitt-forekomstene.
Det kan du ikke gå med på, mamma.
Jeg skjønner hva du mener, men jeg vet ikke om vi har råd til å takke nei.
Det er for Doloraams beste.
Uansett hva slags avtale de vil inngå, så bør du ikke ha noe med dem å gjøre.
Jeg har bestemt meg. Jeg må gjøre det rette for folket og planeten.
Hva i…? Mamma?
Keiser Odoman! Keiserinne Gurira!
Jeg trodde at dette skulle ta hele dagen.
Vi er pragmatiske. Når vi finner den beste løsningen, velger vi den.
En kvinne med en plan. Det liker jeg.
Mamma, vær så snill.
Hva er dette? Enda en vareprøve?
Nei. Det er en belønning.
For datteren min, og for vennligheten du har vist vårt folk.
Vi er takknemlige for alt sammen, men vi kan ikke godta tilbudet ditt.
Hva?
Kalatitten er en del av Doloraam, slik som folket, slik som familien vår.
Den er ikke til salgs.
Men som sagt vil vi gi dere godtgjørelse for innsatsen deres.
Du har visst misforstått.
Vi spurte ikke.
EHK
Tekst: Tore Fossheim