EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
#ROMANTISK
#FRISINNAD
#TJEJFÖRÄLSKELSE
#FRIVILLIGT SINGEL
#I ETT LÅNGVARIGT FÖRHÅLLANDE
HUR ÄR DET MED DIN KÄRLEK?
HUR SER DIN PERFEKTA RELATION UT?
- Du kan börja. - Nej, du först.
Först borde jag träffa nån som gillar mig.
Vad menar du? Du borde träffa nån du gillar.
- Va? - Va?
- Man borde gilla varandra! - Man borde gilla varandra!
När man är ung vet man inte hur mirakulöst det är
att inleda en relation med nån som gillar en tillbaka.
Det är nog bara möjligt när hela universum hjälper en.
Efter ett tag glömmer man.
Att vi kunde träffas för att universum hjälpte oss.
Jag har inga förväntningar längre
eftersom jag alltid ser par gå till polisen efter ett bråk.
De frågar om din perfekta relation.
- Ärligt talat har jag aldrig dejtat förut. - Va?
Inte?
Med ditt stiliga ansikte?
Jag borde hitta en dejt snart.
Nån kommer till mig en dag
utan att jag behöver leta efter henne.
Spontant.
Det säger han bara för att han är snygg.
Tror du verkligen att du kommer träffa nån utan att ens försöka?
- Pratar du med mig? - Nej, det är för intervjun.
- Vi kan prata avslappnat i intervjun. - Ursäkta oss.
Hur är läget? Vi är sena. Skynda dig.
Att vara hänsynsfull och göra sitt bästa räknas också, tycker jag.
Romantik handlar inte bara om spänning.
Såg ni?
Min Kyeong-jun är expert.
Jag gav alltid allt när jag dejtade.
Men nu är det för tråkigt.
Jag tycker fortfarande att det är det viktigaste i livet.
Det är ensamt att vara själv.
Hur betryggande vore det inte
att ha nån på sin sida i denna stora värld?
När jag gjorde slut med Seon-yeong sa jag så här:
"Kom till mig när du saknar din mamma."
Men nu vill jag säga så här:
"Gå runt
och gör allt du vill göra.
När du är klar…
…dejtar vi en gång till."
Hon vet inte vad det betyder.
Det gör hon inte.
Precis som hon inte visste det då.
Bygget blev försenat för att jag var tvungen att flytta trappan.
Vi var oroliga för förseningen.
Men det ser mycket bättre ut än förut.
Jag trodde att de skulle göra en stor grej av det.
Men du klarade det.
Jag är stolt. Bra jobbat, Jae-won.
De gav oss till och med en låda mandariner.
Vad trodde du om mig? Herregud.
Det är över, va?
- Bete dig inte galet igen. - Okej, jag ska inte det.
Ge mig bilnycklarna. Jag öppnar bakluckan.
Vi behöver inga nycklar nuförtiden.
Sikta mot mitten och använd foten.
Vad är detta? Hur är det möjligt?
Har du inte provat det?
Har min bil samma funktion?
Självklart, din idiot.
När vi ändå är här kollar vi husen i Gapyeong.
Vi kan inte. Vi har ett möte med Eun-o.
Vilken tid?
Du borde ha sagt till i förväg om vi hade ett möte kl. 14.00.
Det var du som slösade bort vår tid genom att komma hit
när de hade erbjudit sig att besöka oss istället.
Och hon kan vänta.
- Hon är min vän. - Du, Kyeong-jun.
Jag ska ge dig råd som nån med mer erfarenhet inom livet och arbetet.
Du missbrukar din makt.
Vad pratar du om?
Du låter henne vänta!
- Det är att missbruka sin makt! - Var tyst!
Jag ökar farten. Håll i dig.
ARKITEKTUR OCH MÄNNISKOR
Jag är tidig. De kommer tro att jag är desperat.
Jag får lön och ska komma i tid.
Var djärv. Var självsäker.
- Jag är inte längre den dumma, gamla… - Eun-o.
Den gamla Eun-o var inte dum.
Jag var aldrig dum.
Ditt gamla jag. Ditt nya jag. Båda är Eun-o.
Alla är Eun-o.
Hon har rätt.
Gammal eller ny, jag är Lee Eun-o.
Jag kanske klantar mig idag eller sabbar festen imorgon.
Men det är okej.
Jag klarar det.
Sammanfattningsvis är allt över runt kl. 19.00.
Här är detaljerna. Ta en titt.
Våra arbetare gav
en generös poäng för din idé "en promenad runt kvarteret".
Jag vet. Vi sa nåt liknande när vi byggde det här.
- "En plats att åldras vackert på." - Du har rätt.
Det jag kom att tänka på när jag byggde det
var ett zelkovaträd.
På landsbygden
finns det alltid ett område där grannarna samlas för att koppla av.
Ja. Det är som ett zelkovaträd
som alltid finns där oavsett när man kommer på besök.
"Det vore trevligt med en byggnad
jag kan gå till när jag går på promenad."
Det var så jag kom på projektet.
Jag hörde att huvudnumret ska vara en avslappnad pratshow.
Men kommer han och jag att göra ett bra jobb?
Ni ska berätta hur ni byggde det.
Cateringservicen och uppträdandet blir vardagliga istället för eleganta.
Är det därför vi gör upp eld och bakar sötpotatis?
Det här är unikt.
Så intressant. Jag gillar det.
Herr Park, ett ögonblick.
Jag kommer. Fortsätt diskutera.
- Okej. - Just det, Kyeong-jun.
Kolla om vi får göra upp eld där.
De kan säga nej.
- Okej. - Tack.
Utför det som planerat. Skicka bara den detaljerade budgeten.
Eun-o.
- Vad tycker du? - Om vad?
Du stirrade på honom.
- Är han snygg? - Vad pratar du om?
Okej, vad ska vi göra?
Få se. Ring stadshuset.
Fråga om de kan sänka vattentrycket.
Om de inte kan det måste vi installera en reducerande ventil.
Herr Park. Ett ögonblick.
- Vad är det? - Vi går ut.
- Vart ska ni? - Äta pizza hos Rin-i.
Visst.
- Vi ses. - Kom.
Titta på balkongen. Vi borde göra nåt åt den.
Ta-da!
- Inte en chans. - Inte en chans.
Har du gjort den själv?
Smaken är ännu mer fenomenal. Hugg in.
Hur smakar den?
Vad är priset för den här recepttävlingen?
- Fem miljoner won. - Du får det.
Jag satsar dubbelt så mycket.
Ni planerade väl det här? Varför är ni så snälla?
Nej. Objektivt sett är den jättegod.
Garneringen är perfekt.
Du har en bra känsla för estetik.
Vad heter pizzan?
Jag måste tänka på det.
Oroa dig inte. Du har en marknadsförare här.
Och en författare. Ska jag brainstorma lite?
Vänta lite. Jag kom att tänka på en sak.
Vänta.
Får vi nåt om vi döper den?
Absolut.
Jag bjuder på en god måltid om jag vinner.
Du borde bjuda Jae-won också.
Du, Eun-o. Medan du jobbar med honom
kan du väl stöta på honom?
Ni spanade in varandra.
Varför gjorde du så?
KALLBRYGGT
Är det här produktplacering? Måste jag?
Jag ska göra mitt bästa.
Produktplacering.
Här. "Kläm ihop och blanda med vatten"?
Så praktiskt.
Okej. Kläm den så här.
Varför tror ni att han gav mig halsbandet?
Vad betyder det?
Jag vet inte.
Vad kan det betyda?
Det smakar så uppfriskande.
Det fanns inte ens ett brev.
Varför i hela friden
låg det här i min resväska?
Han kanske glömde det där av misstag.
I så fall
borde hon ha gett tillbaka det tidigare. Eller hur?
- Är det ens till mig? - Ja, det är hennes.
Jag köpte det så fort jag kom tillbaka till Seoul
för att ge det till Seon-a vid Cheonggyecheon.
Jag fick aldrig träffa henne…
…men jag behöll det.
Jag kunde inte slänga det.
Jag brukar vara nonchalant, men…
Jösses.
Det stör mig verkligen.
Vad är det som stör henne? Hon är väl upptagen med att hitta sig själv?
Ärligt talat,
det där om att hon ska hitta sig själv…
Jösses.
Jag borde ge tillbaka det nästa gång vi ses.
Hur kan jag övertala henne?
Jag bara…
Jag gjorde allt jag kunde.
Det fanns inte ens ett meddelande,
så jag vet inte vad det betyder.
Spelar det nån roll?
Utan meddelande är det väl upp till henne att tolka det?
Borde jag ringa honom?
Nej, jag svarar inte om hon ringer. Aldrig.
Titta här. Jösses.
SÖT IDIOT
Nej, jag svarar inte.
Personen du söker kan inte nås för tillfället.
- Ring gärna… - Vad är detta?
Vad ska jag göra?
Är det inte uppenbart? Hon borde följa sitt hjärta.
Varför frågar hon ens?
Vad är det här?
Kyeong-jun är otrolig.
Byggnaden är hans verk. Är han inte fantastisk?
Det är fantastiskt.
Min vän byggde byggnaden och ska ha inflyttningsfest.
De har till och med ett bokkafé.
Vore det inte perfekt om du sålde din nya roman där?
Du borde också vara med.
Jag?
Jag ska bli stamkund.
Underbart. Kom nu.
Vänta. Anlitar de deltidsanställda?
Det vore toppen om jag kunde jobba här.
Hur ska du klara av fyra deltidsjobb?
Varför inte?
- Eun-o, din walkie-talkie. - Tack.
Kan du flytta fotozonen där ute?
Harmonin mellan byggnaden och naturen är viktig,
så du måste fånga det i en bildruta.
- Okej. - Tack.
- Kan du kolla videorna där uppe först? - Visst.
Eun-o.
Jag ska kolla upplevelsezonen där uppe.
- Hämta walkie-talkien sen. - Okej.
Hon ser ut som ett proffs.
Du hade ett strålande leende
Som på fotot jag stirrade på Otaliga gånger
Vad ska jag göra med mitt hjärta?
Vad ska jag göra med min kärlek?
Din kväll
Din stjärna
Varje ögonblick jag tillbringade Med att älska dig var vackert
Du ser bra ut idag.
Jag är lite upptagen just nu, vi ses senare.
Okej.
Vad tittar du på?
Och kolla lagret med mat och dryck på bottenvåningen sen.
Visst.
- Nåt att rapportera? - Nej.
Det akustiska bandet spelar i tid som planerat.
De olika tillställningarna går som planerat.
Men det är för mycket folk i rummet.
Då delar vi upp dem i två grupper.
Okej.
Det här är övervakningsrummet.
Dela upp folket i galleri två i två grupper.
Tack.
Tack för att du tog dig tid trots ditt späckade schema.
Nöjet är mitt.
- Jae-won. - Hej.
Herrn, det här är min son.
- Hej, jag heter Park Jae-won. - Jösses.
Inte konstigt att du skryter om din son.
Det är en underbar lokal. Grattis.
Tack.
- Då så. - Visst.
- Okej. - Hej då.
- Pappa.
Jag är upptagen, jag borde gå.
- Okej. Vi ses. - Okej.
Farbror.
Det här är min flickvän.
- Hej, jag heter Suh Rin-i. - Trevligt att träffas.
Har vi inte hälsat några gånger utanför mitt företag?
Jo, ett par gånger.
Jag ville presentera henne.
Jag har hört mycket om dig. Kanske lite för mycket.
Varje gång han pratar om dig glittrar hans ögon.
Jaså?
Jag tittar alltid på dig så här.
Ni är fortfarande ett kärleksfullt par efter alla dessa år.
- Det är fint att se. - Tack.
Vad jobbar du med, förresten?
- Åh, jag… - Just ja.
Du ska studera vidare.
Kyeong-jun har sagt det förut, men jag glömmer det hela tiden.
Professor Park.
Trevligt att träffas. Vi ses nästa gång.
Visst.
- Herr Choi. - Ja, herrn?
Vi pratar sen.
SNACKA OM UTRYMME
Okej.
Vi stod inför oräkneliga kriser.
Men vi övervann dem
tack vare
envisheten hos mannen som trakasserade alla han jobbade med.
Teamledare Park Jae-wons envishet.
Jag vägrar att erkänna nåt annat om honom,
men hans envishet är det enda jag erkänner.
Hej, jag är Park Jae-won, mannen som trakasserar sina kollegor.
Trevligt att träffas.
Jämfört med den jag älskar mest
och respekterar näst mest, vår ordförande,
och mina oräkneliga seniorer, saknar jag erfarenhet och visdom.
Därför har jag inget val,
jag måste vara envis.
Jag tror på meningen "uppriktighet vinner".
Det kan tillämpas på både konstruktion
och att skapa relationer med människor.
Därför
vill jag inte svika dem som har litat på mig.
Jag håller i dig när du faller.
Så oroa dig inte, och fokusera på vågorna.
Jag fokuserar på dig.
Eun-o, kom till övervakningsrummet.
Okej. Jag är på väg.
Tack!
- Bra jobbat. - Tack, pappa. God natt.
- Gör klart här. - Ja, farbror.
- Ta dig hem ordentligt. - Hej då.
Bra jobbat. Gå hem nu.
- Du då? - Jag stannar och ser på när de gör klart.
Fältteamet tar hand om det.
Okej. Kan du släppa av Eun-o?
Jag körde hit henne, så hon behöver skjuts hem.
Visst. Oroa dig inte.
- Hej då. - Hej då.
- Bra jobbat, Kyeong-jun. - Detsamma.
Ursäkta. Vet du var fröken Lee är?
- Jag såg henne gå ut. - Okej. Tack.
Vem är det?
Jag drack nog för mycket vin.
Varför är det så kallt här? Sätt på värmen.
Den är redan på.
Varför fryser jag?
Lyssnar ni på mig?
Så det beror på stämningen mellan er.
Stämningen är lika kall som Sibirien.
Har ni bråkat?
Förbannat.
Kan vi prata?
Tack för skjutsen. Hej då.
- Hej då. - Hej då.
Det verkar allvarligt.
Vad menade han?
Har du sagt till Jae-wons pappa att jag förbereder mig för att studera vidare?
Det var det jag sa
när han frågade om dig.
Varför sa du det?
Det är inte sant.
Rin-i.
Ärligt talat, när folk frågar vad min flickvän jobbar med…
…vet jag inte vad jag ska svara.
Säg bara att jag jobbar deltid.
Vad är problemet?
Jag vill inte säga det.
De kommer att fortsätta fråga om dig.
"Varför jobbar hon fortfarande deltid?
Vilket var hennes huvudämne?
Har hon gått på universitetet?"
Du hör det hela tiden.
Är du inte också trött på det?
Det är irriterande att förklara.
Men än sen? Det är så jag lever.
Men jag hatar att göra det.
Det var därför jag ljög.
Jag vill inte förklara för dem som inte ens känner dig.
Och…
Jag gillar inte din nuvarande livsstil heller.
Vad menar du?
Jag tycker att du ska studera vidare
eller söka ett fast jobb.
Jag vill att du ska ha ett bra jobb.
Varför?
Varför skulle jag det?
- Rin-i. - Kyeong-jun.
Det verkar som att du inte vet nåt om mig.
Glöm de andra.
Du vet minst om mig.
Jag vill leva på det jag behöver istället för att ha många saker.
Jag behöver inte ha nåt bara för att alla andra har det.
Den livsstilen passar inte mig.
Jag vill inte vara kvar på samma jobb i flera år.
Jag tjänar mindre, men jag föredrar att ha mer fritid.
Jag kanske inte har ett riktigt jobb,
men jag gillar en minimal livsstil.
Förstår du inte?
Jo. Jag är bara orolig.
Varför då? Jag mår bra, Kyeong-jun.
Jag jobbar lika hårt som alla andra
och jag älskar mitt nuvarande jag.
Varför är du så orolig för mig?
Så du mår bra?
- Ja, jag… - Du fick plötsligt sparken.
Hur kan du vara okej med det?
Sen hittar du ett nytt deltidsjobb för att få det att gå ihop.
Du vet aldrig när du får sparken igen.
Ändå mår du bra? Hur då?
Det känns inte bra att se dig så här.
Det gör mig fortfarande arg att veta att du behandlades så.
Rin-i, jag ber dig inte att skaffa ett välbetalt jobb.
Jag kan tjäna pengarna.
Jag hatar att folk ser ner på dig
och behandlar dig illa.
Du kan inte jobba deltid för evigt.
Tror du att du kan hantera flera deltidsjobb
när du är över 40?
Rin-i.
Du kan inte leva så här.
Okej, Kyeong-jun.
Jag förstår hur du känner.
Men en sak.
Du kanske tror att min livsstil saknar visioner,
men jag är hängiven.
Det är så här jag lever. Det här är mitt liv.
Jag jobbar hårt och gör mitt bästa för att vara lycklig.
Jag säger inte att du inte jobbar hårt. Men världen…
Vad världen tycker om mig spelar ingen roll!
Det som krossar mitt hjärta är
att det är det du har tänkt om mig hela tiden.
Du såg mig som ett barn som inte kunde ta hand om sig själv.
Det är vad du har tänkt om mig.
Det är inte sant.
Jag trodde att du skulle förstå mig.
Jag trodde att du respekterade och stöttade mig
för du är Kyeong-jun, inte vem som helst.
Men om det inte är så…
Om det inte är sant,
varför ska vi fortsätta vara tillsammans?
Du.
Sluta nu.
- Det räcker. - Vi gör slut.
Rin-i.
Vi gör slut.
Du förnekar mig.
Du förnekar hela mitt liv.
- Jag sa ju att det inte var så! - Du ljög för din farbror!
Du vet inte varför jag lämnade mamma i Storbritannien och kom hit, va?
Det är sant att jag kom för att jag var orolig för Eun-o när hon försvann.
Men också för…
…att jag inte var lycklig där på grund av mamma.
Hon ljög också för alla om mig.
Hon berättade för dem…
…att jag var hennes systerdotter, inte dotter.
Hon förnekade mig.
Jag vill göra slut.
Kontakta mig aldrig igen.
Jag…
…vet fortfarande inte
vilken sorts person jag är.
Jag är inte den Yoon Seon-a du känner.
När du får reda på vem jag är kanske du ångrar det.
Jag är fortfarande en fegis. Jag är klumpig.
Jag är ett vrak.
Ja. Du har rätt.
Du vet fortfarande inte vem du är.
Och du är blyg.
Ja.
Men
jag tänker inte låtsas vara tuff längre.
Jag är rädd och nervös.
Men
jag ska försöka berätta hur jag verkligen känner.
Jag är fortfarande ett vrak.
Jag är inte den Yoon Seon-a du kände.
Jag är fortfarande inte den bästa versionen av Lee Eun-o.
Det finns otaliga saker som jag måste fixa.
Är du fortfarande…
…okej med det?
Ärligt talat…
…funderade jag på att skicka ett brev med halsbandet.
Men jag tänkte att det vore bättre om hon tolkade gåvan själv.
Det jag försöker säga är…
Eun-o, det är nåt jag inte har berättat.
Den gamla Eun-o som var snäll och lugn,
Seon-a som jag blev kär i
och den nuvarande Eun-o som dök upp framför mig…
De är alla du. Alla är Lee Eun-o.
Kvinnan jag älskade
finns fortfarande inom dig.
Är du fortfarande…
…okej med det?
"Medan du långsamt upptäcker dig själv
ska jag också långsamt lära mig om ditt nuvarande jag.
Jag ska göra mitt bästa för att älska dig."
Det var det jag menade.
Jag hoppas att hon kommer på det.
Och de saker du vill fixa…
Istället för att ta bort dem
kan vi väl lära känna dem tillsammans?
Först…
Först
dejtar vi.
Vi tar reda på vad det betyder först.
Okej?
Varför är jag nervös? Det är inte ens vår första kyss.
Jag med.
Mitt hjärta spricker snart som om det vore vår första kyss.
Vad tror du romantik är?
En resa för att hitta mitt sanna jag.
Jag har lärt mig hur det känns
att verkligen älska nån.
Det var hemskt och smärtsamt.
Det är därför det är värdefullare och mer värt att värna om.
Det är för svårt för mig.
Två personer som träffas
och visar varandra sina djupaste känslor
och deras värsta stunder,
och strävar efter att bli en.
- Är det inte det? - Det är fascinerande.
Jag hatade mitt dumma jag, så jag gömde mig.
Men jag är inte rädd längre.
Jag är fortfarande ett vrak, men om han är vid min sida
vill jag vara modigare och ta tjuren vid hornen.
Det är orättvist.
Jag erkänner att jag hade fel,
men jag vill inte att det slutar så här.
Jag tror inte att det finns några speciella relationer.
De kan ta slut när som helst.
Min farfars sista brev är som en bro mellan Rin-i och mig.
Det är det här.
Jag berättar om det nästa gång.
På grund av det här brevet
är vårt uppbrott…
…lite svårt att acceptera.
Om det finns en anledning att göra slut
tycker jag att jag borde det.
Ett förhållande är som ett krig.
Det är lätt att börja, men aldrig lätt att sluta.
Just nu är mitt förhållande som en vapenvila.
Det är inte över än.
Seon-yeong, ge inte upp.
Avbryt vapenvilan och fortsätt leta.
När du är utmattad,
kom och fråga mig igen:
"Visst gillar du Eun-o?"
Med den ursäkten…
…kan vi ses igen.
Vi är officiellt ett par från och med idag.
Vad ska vi göra?
- Först… - Ja.
Säg mitt namn.
Ditt namn? Fröken Lee Eun-o.
Eun-o.
Lee Eun-o!
- Tyst! - Eun-o!
Okej, jag ska sluta.
- Eun-o. - Vad?
Kom.
Det snöar.
Oj, det snöar.
- Gillar Eun-o snö? - Ja, lika mycket som regn.
Vad gillar hon mer?
- Soliga dagar. - Okej.
- Varm latte. - Okej.
- Kattassar. - Jag förstår.
- Att ta en promenad med nån. - Okej.
Doften av syrener.
- Och… - Och?
Och
Park Jae-won.
Va?
Hur kan Yoon Seon-a vara Eun-o?
Så Yoon Seon-a är min vän Eun-o?
Hallå. Förbannat. Det är nonsens. Hur är det möjligt?
Skämtar du? Jag hade vetat det om det var sant.
Vet alla utom jag? Vem mer vet?
Vänta.
Vänta. Låt mig ringa ett samtal.
Geon svarar inte.
Vänta, jag ringer Rin-i.
Vänta.
Just ja, jag borde inte ringa henne.
Hon svarade. Var tyst.
Hallå?
Jag hör en mansröst.
- Är det här Rin-is nummer? - Ja, det är det.
Vem är du?
Var är Rin-i?
Undertexter: Emilie Johansson